Author: Lars-Olof Delsing
Last saved by: Mikael Berger

#84 
Exodus, Then andra Boken Mose

	Första Capitel.
TEsse äre nampnen aff Jsrael barn som komo in vthi Egypten medh Jacob, huar och en kom ther in medh sitt hws, Ruben, Simeon, Leuj, Juda, Jsaschar, Zebulon, BenJamin, Dan, Naphtalj, Gad, Asser. Och alla the siälar som wthaff Jacobs lend vthgångne woro, woro siwtiyo, Men Joseph war tilförenna vthi Egypten. Tå nu Joseph dödh war, och alle hans brödher, och alle the som på then tijdhen leffuat hadhe, wexte Jsraels barn och födde barn, och förökadhes, och wordo ganska monge, så at the vpfylte landet.
	Tå wardt en ny Konung offuer Egypten, huilken intit wiste aff Joseph, han sadhe til sitt folk, Sij, Jsraels barnas folk är mykit, och mera än wij, nu wel, wij wilie listeligha föreleggia them, at the icke warda så monge, Ty om någhot örligh påkomme moot oss, motte the ock giffua sigh til wåra fiender, och strijdha emoot oss, och dragha vthu landet.
	Och han satte offuer them arbetis foghtar som them betwinga skulle med träldom, ty man bygde Pharao the städher Pithom och Raemses til skatthws. Men jw meer the betungadhe folkit, jw meer thet förökadhes, och förwijdhgadhe sigh. Ther före woro the Jsraels barnom hätzske, och the Egyptier twingadhe Jsraels barn med obarmhertigheet til at träla, och giorde theras leffuerne bittert med swårt arbete på leer och teghel, och medh allahanda släpande på markenne, och medh allahanda arbete som the kunde them påleggia medh obarmhertigheet.
	Och Konungen j Egypten sadhe til iordgummonar för the Hebreeska quinnor, then ena heet Siphra, och then andra Pua, När j hielpen the Hebreeska quinnor, och the skola födha, är thet mankön så dräper thet, är thet quinkön så läter thet leffua. Men iordgummonar fruchtadhe Gudh, och giorde ey som Konungen j Egypten sadhe them, vthan låto barnen leffua.
	Tå kalladhe konungen j Egypten iordgummonar och sadhe til them, Huar före göre j thet, at j läte leffua barnen? Jordgummonar swaradhe Pharao, The Hebreeska quinnor äre ey som the Egyptiska, För ty, the äro 

#85 hårda quinnor, förra än iordgumman kommer til them haffua the födt. Ther före giorde Gudh wel emoot iordgummonar, och folkit förökadhes, och wardt ganska mykit, Och effter iordgummonar fruchtadhe Gudh, bygde han them hws.
	Tå bödh Pharao allo sino folke och sadhe, Alt thet mankön som födt warder, kaster j elffuena, och alt quinkön läter leffua. 

	Annat Capitel.
OCh en man gick bortt aff Leuj hwss, och toogh ena Leui dotter. Och quinnan affladhe, och födde en son. Och tå hon sågh at thet war itt deghlighit barn, fördolde hon thet j tree månadher. Och tå hon icke lenger kunde fördölia thet, toogh hon ena kisto aff röör, och beströök henne medh leer och beck, och ladhe barnet ther vthi, och hooff henne vth j hwassen widh standena aff elffuenne. Och hans syster stoodh longt jfrå, på thet hon skulle se huru honom skulle warda gongande.
	Och Pharaos dotter kom nidh och skulle twå sigh j elffuenne, och hennes iungfrur gingo vth medh bräddenne aff elffuenne, och tå hon fick see kistona j hwassenom, sende hon sina pigho tijt, och lät hemta henne. Och tå hon vplychte henne, fick hon see barnet, och sij, barnet greet, Tå ömkadhe hon sigh ther offuer och sadhe, Thetta är itt aff the Hebreeske barnen.
	Tå sadhe hans syster til Pharaos dotter, Wilt tu at iagh gåår och kallar til tigh ena Hebreeska quinno som diya giffuer, at hon ammar tigh barnet vp? Pharaos dotter sadhe til henne, Gack. Pighan gick och kalladhe barnsens modher. Tå sadhe Pharaos dotter til henne, Tag thetta barnet, och amma migh thet vp, iagh wil löna tigh. Quinnan toogh barnet, och ammadhe thet.¨
	Och tå barnet war stoort wordit, antwardadhe hon thet Pharaos dotter, och hon anammadhe honom för sin son, och kalladhe honom Mose, ty hon sadhe, Vthu watnet haffuer iagh taghit honom. 
	På then tijdhen, när Mose wardt stoor worden, gick han vth til sina brädher, och sågh theras tunga, och wardt warse, at en Egyptisk man slogh hans brodher en aff the Hebreeska, och han wende sigh hijt och tijt, och tå han sågh at ther ingen menniskia war, slogh han then Egyptiska, och begrooff honom vthi sandenom. J then andra daghen gick han ock vth, och sågh twå Hebreeska män tretta sijn emellan, och sadhe til then som orett giorde, Hwj slåår tu tin nästa? Han swaradhe, Hoo haffuer giordt tigh til höffuitzman eller domare offuer oss? Wilt tu ock slå migh j hiäl såsom tu haffuer slaghit then Egyptiska mannen? Tå fruchtadhe Mose och sadhe, Huru är thetta vpkommet? Och thet kom för Pharao, och han sökte effter at dräpa Mose. Men Mose flydde för Pharao, och bleff j Midians lande, och boodde widh en brunn.
	Men Presten j Midian hadhe siw döttrar, the komo til at winda watn, och the vpfylte hoonar til at watna sins fadhers fåår. Tå komo någhre heerdar och dreffuo them jfrå. Men Mose gaff sigh vp, och halp them, och watnadhe theras fåår, Och tå the komo til sin fadher Reguel, sadhe han, Hwj komme j idagh snarare än j pläghen? The sadhe, En egyptisk man halp oss för heerdana och wandt medh oss watn, och watnadhe fåren. Han sadhe til sina döttrar, Hwar är han? Hwj läte j så bliffua mannen, och icke bådhen honom komma och äta medh oss?
	Och Mose beleffuadhe at bliffua när them mannenom, och han gaff Mose sina dotter  Zipora, hon födde honom en son, och han kalladhe honom

#86 Gerson, ty han sadhe, Jagh är en vthlendning worden j fremmande lande. Och hon födde än nu en son, then kalladhe han Elieser, och sadhe, Mins fadhers Gudh är min hielpare, och haffuer frelst migh vthu Pharaos hender.
	Någon tijdh ther effter bleff Konungen j Egypten dödh. Och Jsraels barn sockadhe offuer theras arbete, och ropadhe, och theras roop kom til Gudh offuer theras släpan. Och Gudh hörde theras klaghan, och tenckte på sitt förbund medh Abraham Jsaac och Jacob, och han sågh ther til, och lät sigh wårda om them.

	Tridie Capitel.
MEn Mose wachtadhe sins swärs Jethro fåår, Prestens j Midian, och han dreeff fåren baak in j öknena, och kom til Gudz bergh Horeb, Och HERRANS ängel syntes honom vthi en brinnande logha vthu buskanom. Och han sågh at busken brann aff eelden, och wardt dock icke förtärd, och sadhe, Jagh wil gå tijt och besee thenna stora synena, Hwj busken icke vpbrinner.
	Tå HERREN sågh at han gick åstadh til at see, kalladhe Gudh honom vthu buskanom och sadhe, Mose, Mose, Han swaradhe, Her är iagh. Han sadhe, Trädh icke hijt, dragh tina skoor aff tina föter, ty rwmet ther tu ståår vppå, är itt helight land. Och han sadhe yterlighare, Jagh är tins fadhers Gudh, Abrahams Gudh, Jsaacs Gudh, och Jacobs Gudh. Och Mose skyylte sitt ansichte, ty han fruchtadhe see vppå Gudh.
	Och HERREN sadhe, Jagh haffuer seedt mins folks jemmer vthi Egypten, och jagh haffuer hördt theras roop offuer them som driffua them. Jagh haffuer förnommet theras wedhermödho, och är nidherstighin til at frelsa them vthu the Egyptiers wold, och föra them vthu thet landet, in vthi itt gott och wijdt land som flytandes är medh miölk och hannogh, såsom är på then platzen som the Cananeer, Hetheer, Amorreer, Phereseer, Heueer och Jebuseer boo, Så effter nu Jsraels barnas roop är kommit före migh, och iagh ther til haffuer skodhat theras twång, ther the Egyptier them medh betwinga. Så gack nu, iagh wil senda tigh til Pharao, at tu skalt föra mit folk Jsraels barn vthu Egypten.
	Mose sadhe til Gudh, Hoo är iagh at iagh gå skulle til Pharao, och föra Jsraels barn vthu Egypten? Han sadhe, Jagh wil wara medh tigh, och thetta skal wara tigh för itt tekn at iagh haffuer sendt tigh, Tå tu haffuer fördt mitt folk vthu Egypten, skole j offra Gudhj på tesso berghena.
	Mose sadhe til Gudh, Sij, när iagh kommer til Jsraels barn och sägher til them, Jdhra fädhers Gudh haffuer sendt migh til idher, och the säya til migh, Hwadh är hans nampn? Hwadh skal iagh seya them? Sadhe Gudh til Mose, Jagh skal wara then iagh wara skal, Och sadhe, Så skalt tu säya til Jsraels barn, Jagh skal warat, han haffuer sendt migh til idher.
	Och Gudh sadhe yterlighare til Mose, Så skalt tu säya til Jsraels barn, HERREN idhra fädhers Gudh, Abrahams Gudh, Jsaacs Gudh och Jacobs Gudh, haffuer sendt migh til idher, thetta nampnet är migh ewinnerligha, Thet skal wara mijn åminnelse jfrå barn och til barnabarn, Ther före gack åstadh, och församla the äldsta aff Jsrael, och sägh til them. HERREN idhra fädhers Gudh haffuer syntz migh, Abrahams Gudh, Jsaacs Gudh, och Jacobs Gudh, och sagdt, Jagh haffuer sökt idher, och seedt hwadh idher wedherfarit är vthi Egypten, och haffuer sagdt, Jagh skal föra idher vthu then Egyptiska jemmeren, in vthi the Cananeers, Hetheers, Amorreers, Phereseers, Heueers, och Jebuseers land, vthi thet land ther miölk och hannogh vthi flyter.  

#87 
	Och tå the höra tina röst, skalt tu och the äldste aff Jsrael, gå in til Konungen j Egypten, och säya til honom, HERREN the Hebreers Gudh haffuer kallat oss. Så lät oss nu gå tree dags resor in vthi öknena til at offra HERRANOM wårom Gudh. Men iagh weet at Konungen j {Egyp ten} [Egypten] icke skal låta idher fara, vthan genom stark vnder, ty iagh skal vthreckia mina hand, och slå Egypten medh allahanda vnder, som iagh ther inne göra skal, sedhan skal han låta fara idher.
	Och iagh wil giffua tesso folkena nådhe för the Egyptier, at när j vthfaren, skolen j icke vthgå medh toma hender, vthan huar och een quinna skal bedhas aff hennes granquinno och werdinno, silffuer och gyldene tyyggh och klädher, them skole j leggia på jdhra söner och döttrar, och blotta the Egyptier.

	Fierde Capitel.
MOse swaradhe och sadhe, Sij, the troo migh intit ey heller höra mina röst, vthan skola säya, HERREN haffuer intit syntz tigh. HERREN sadhe til honom, Hwadh är thet som tu haffuer j tinne hand? Han sadhe, En staff. Han sade, Kasta honom ifrå tigh på markena. Och han kastadhe honom ifrå sigh, och han wardt wend vthi en orm. Och Mose flydde för honom, Men HERREN sadhe til honom, Räck tina hand vth, och tagh honom om stierten. Tå reckte han sina hand vth, och hölt honom, och han wendes vthi en staaff j hans hand. Ther före skola the troo at HERREN haffuer syntz tigh, theras fadhers Gudh, Abrahams Gudh, Jsaacs Gudh, och Jacobs Gudh.	Och HERREN sadhe yterlighare til honom, Stick tina hand jn j tin barm. Och han stack henne j sin barm, och tå han drogh henne vth, sij, tå war hon spittelsk som en sniö, Och han sadhe, Stick henne åter in j tin barm. Och han stack henne åter in j barmen, och drogh henne vth igen, sij, så wardt hon åter som thet andra hans kött. Om the icke wilia troo tigh, eller lydha hwadh tu sägher aff thet ena teknet, så warda the doch troende när tu sägher them aff thet andra teknet. Om the icke troo thenna tw teknen, icke heller höra tina röst, så tagh watnet wthu elffuenne, och giwt thet vth på torra landet, så skal thet samma watnet som tu vthu elffuenne taghit haffuer, warda blodh på torra landet.
	Tå sadhe Mose til HERRAN, Ah HERRE. Jagh är en sådana man som icke talande är alt frå j gåår och förgåår, och jfrå then tijdh tu medh tin tienare talat haffuer, ty iagh haffuer itt tungt måål, och ena swåra tungo. HERREN sadhe til honom, Hoo haffuer skapat menniskionne munnen? eller hoo haffuer giordt dumban then döffua? eller then seende, eller then blinda? Haffuer icke iagh HERREN giordt them? Så gack nu åstadh, iagh wil wara tinom munn, och lära tigh, hwadh tu säya skalt.
	Mose sadhe, Min HERRE, send hwem tu senda wilt. Tå wardt HERREN mykit wreedh offuer Mose, och sadhe, Weet iagh icke at tin brodher Aaron aff Leuj slechte är talande? Och sij, han skal vthgå emoot tigh, och tå han fåår see tigh skal han glädia sigh aff hiertat. Tu skalt tala til honom, och sättia orden j munnen på honom, och iagh skal wara  j tinom, och j hans munne, och lära idher, hwadh j göra skolen, och han skal tala för tigh til folkit. Han skal wara tin munn, och tu skalt wara hans Gudh. Och thenna staaff tagh j tina hand, ther medh tu tekn göra skalt.
	Så gick få Mose tädhan, och kom igen til sin swär Jethro, och sadhe til honom. Käre lät migh gå at iagh åter må komma til mina brödher

#88 som äro vthi Egypten, och see om the än nu leffua. Jethro sadhe til honom, Gack j fridh. Och sadhe HERREN til honom j Midian, Gack och faar åter in vthi Egypten, för ty the äre alle dödhe, som gingo effter titt lijff. Och så toogh Mose sina hustru, och sina söner, och satte them på en åssna, och foor åter in vthi Egyptj land, och toogh Gudz staff j sina hand. 
	Och HERREN sadhe til Mose, See til när tu åter kommer in vthi Egypten, at tu gör all the vnder för Pharao som iagh vnder tina hand {giff uit} [giffuit] haffuer. Men iagh skal förstocka hans hierta, at han icke skal sleppa folkit. Och tu skalt säya honom, Så sägher HERREN, Jsrael är min förstfödde son, iagh biwdher tigh at tu läter min son fara, at han må tiena migh, förweghrar tu migh thet, så skal iagh dräpa tin förstfödda son.
	Och widh han war på resonne vthi itt herberghe, mötte honom HERREN, och wille dräpa honom. Tå toogh Zipora en steen, och skaar sinom  son förhudhena aff, och toogh på hans föter och sadhe, Tu äst migh en blodhbrudhgumme. Och så wende han igen aff honom. Men hon sadhe, Blodhbrudhgumme för omskärilsen skul.
	Och HERREN sadhe til Aaron, Gack vth emoot Mose j öknena. Och han gick åstadh, och mötte honom på Gudz berghe, och kyste honom. Och Mose sadhe Aaron all HERRANS ord then honom sendt hadhe, och all the tekn som han honom befalet hadhe. Och the gingo åstadh, och församladhe alla the äldsta aff Jsraels barnom. Och Aaron taladhe all the ord som HERREN medh Mose talat hadhe, och giorde teknen för folkena, och folkit troodde. Oc tå the hörde at HERREN hadhe sökt Jsraels barn, och seedt vppå theras jemmer, föllo the nidher, och tilbådho.

	Femte Capitel.
THer effter gingo Mose och Aaron in, och sadhe til Pharao, Så sägher HERREN Jsraels Gudh, Slepp mitt folk, at the må hålla migh höghtijdh vthi öknenne. Pharao swaradhe/ Hoo är HERREN huilkens röst iagh höra skal, och sleppa Jsrael? Jagh weet intit aff HERRANOM, och wil ey heller sleppa Jsrael.
	The sadhe, The Hebreers Gudh haffuer kallat oss, så lät nu gå oss tree dags resor in vthi öknena, och offra HERRANOM wårom Gudh, at oss icke offuergå skal pestilentia eller swärd. Tå sadhe Konungen j Egypten til them, Hwj gören j så, tu Mose och Aaron, at thetta folkit offuergiffuer sitt arbete? gåår bortt til idhart arbete. Yterlighare sadhe Pharao, Sij, folkit är allaredho förmykit j landena, och j wilien än nu låta them hålla vp aff arbetena.
	Ther före bödh Pharao på samma dagh, foghtomen offuer folkit, och theras embetis män, och sadhe, J skolen icke her effter hempta strå tilhopa, och få folkena til at brenna teghlet, såsom til förenna, Läter them sielffua gå bortt och hemta sigh strå. Och samma talet på teghlet skole j likawel leggia them vppå, såsom til förenna, och intit mindre, för ty, the gå fåfenge. Ther före ropa the och säya, Wij wilie gå och offra wårom Gudh. Man må wel förtunga them medh arbete, at the någhot haffua til skaffa, och icke achta lögnachtigt taal.
	Tå gingo foghterna offuer folkit och theras embetis män vth, oc sadhe til folkit, Så sägher Pharao, Man skal intit strå få idher, gåår sielffue bortt och hemter idher strå huar j thet finna kunnen, men aff idhart arbete skal intit aff slås. Tå förströdde sigh folkit kring om hela Egyptj land, til at hemta sigh stybbe, at the jw strå hadhe. 
	Och foghtarna driffuo them och sadhe, Fyller vp idhart dags arbete

#89 lika såsom j hadhen strå. Och the embetis män aff Jsraels barn, huilka Pharaos foghtar offuer them satt hadhe, wordo slaghne, och wardt sagdt til them, Hwj haffuen j icke hwarken j dagh eller j gåår, fulkompnat idhart förelaghda dagsarbete såsom tilförenna.
	Tå gingo the embetis män aff Jsraels barn in och ropadhe til Pharao, hwj faar tu så medh tina tienare? Tinom tienarom giffues intit strå, och skole doch göra thet teghel som oss förelagdt är. Och sij, tine tienare warda slaghne, och syndas vppå titt folk. Pharao sadhe, J äre fåfenge, fåfenge äre j, ther före säyen j, Wij wiliom gå och offra HERRANOM, så gåår nu bortt och görer idhor dagsarbete, strå skal idher intit giffuas, men talet på teghlet moste j leeffra jfrå idher.
	 Tå sågho embetis männerna aff Jsraels barn, at thet wardt intit bätre, effter sagdt wardt, J skolen intit förminska aff dags arbetena på teghlet. Och tå Mose och Aaron gingo jfrå Pharao, stodho the j wäghenom före them, och sadhe til them, HERREN see vppå idher, och döme thet, at j haffuen giordt wår lucht illa luchtandes för Pharao och hans tienarom, och fått them swerdet j henderna til at dräpa oss.
	Mose kom igen til HERRAN och sadhe, HERre, Hwj gör tu så illa emoot thetta folkit? Hwj haffuer tu sendt migh? Ty jfrå then tijdhen iagh ingick til at tala med Pharao j titt nampn, haffuer han än nu hardare plåghat folket, och tu haffuer intit frelst titt folk. HERREN sadhe til Mose, Nu skalt tu see, hwadh iagh skal göra medh Pharao. Ty genom een wellugh hand moste han sleppa them, han moste än nu genom een starka hand driffua them frå sigh vthu sitt land.

	Siette Capitel.
OCh Gudh taladhe til Mose, och sadhe til honom, Jagh är HERREN, och haffuer syntz Abraham, Jsaac och Jacob, at iagh wil wara theras alzmechtughe Gudh, men mitt nampn HERRE, giorde iagh them icke kunnogt, och giorde iagh mitt förbund medh them, at iagh skulle giffua them Canaans land, thet land ther the vthi wandrat haffua, ther the fremmande vthi warit haffua. Och haffuer iagh hördt Jsraels barnas suckan, huilka the Egyptier medh arbete förtunga, och haffuer j hoghkommet mitt förbund.
	Therföre sägh Jsraels barnom, Jagh är HERREN, och wil tagha idher vthu idhar tunga j Egypten, och förlossa idher jfrå idhar träldom, och wil frelsa idher medh vthrechtom arme, och storom doom, och wil anamma idher för mitt folk, och wil wara idhar Gudh, at j förnimma skolen, at iagh ärHERREN idhar Gudh, then idher vthfördt haffuer vthu the Egyptiers tunga, och fördt idher in vthi thet land offuer huilkit iagh haffuer vphäffuit mina hand, at iagh skulle thet giffua Abraham, Jsaac och Jacob,  thet wil iagh giffua idher til eghit, Jagh HERREN. Sådant alt sadhe Mose Jsraels barnom, men the hörde honom intit för andans ångest skul, och för hårdt arbete skul.
	Tå taladhe HERREN medh Mose och sadhe, Gack in, och tala medh Pharao Konungenom j Egypten, at han slepper Jsraels barn vthaff sitt land. Men Mose taladhe för HERRANOM och sadhe, Sij, Jsraels barn höra migh intit, huru skal tå Pharao höra migh? ther til haffuer iagh oomskorna leppar.
	Och så taladhe tå HERREN til Mose och Aaron, och gaff them befalning til Jsraels barn, och til Pharao Konungen j Egypten, at the skulle vthföra Jsraels barn vthu Egypten.
	Tesse äre hoffudhen til theras fädhers hws. Rubens thens första Jsraels 

#90 sons barn äro tesse, Hanoch, Pallu, Hezron, Charmj, thet är Rubens slechte, Simeons barn äro tesse. Jemuel, Jamin, Ohad, Jachin, Zoar, och Saul then Cananeeske quinnones son, Thet är Simeons slechte.
	Tesse äre Leuj barnas nampn, j theras slechter, Gerson, Kahath, Merarj, Men Leuj wardt hundradhe tretiyo och siw åår gammal. Gersons barn äre tesse, Libnj och Simej j theras slechter, Kahaths barn äre tesse, Amram, Jezear, Hebron, Vsiel, Men Kahath wardt hundradhe tretyio och try åår gammal. Merarj barn äre tesse, Mahelj och Musi. Thet är nu Leuj slechte j theras ätter.
	Och Amram toogh sina fadhers syster Jochebed til hustru, then födde honom Aaron och Mose. Och wardt Amram hundradhe tretiyo och siw åra gammal. Jezears barn äre tesse, Korah, Nephegh, Sichrj. Vsiels barn äre tesse, Misael, Elzaphan, Sithrj.
	Aaron toogh sigh hustru, Elizeba Aminindabs dotter Nahas sons syster, then födde honom Nadab, Abihu, Eleazar, Jtamar. Korahs barn äre tesse, Assar, Elkana, Abiassaph. Thet äro nu the Koriters slechter, Men Eleazar Aarons son toogh sigh hustru aff Putiels döttrar, then födde honom Pinehas. Tesse äre nu hoffuudhen jbland fädherna til the Leuitiska slechtenar.
	Tesse äre Aaron och Mose til huilka HERREN sadhe, Förer Jsraels barn vthu Egyptj land medh theras härar. The samme äre the, som taladhe medh Pharao Konungenom j Egypten, at the motte vthföra Jsraels barn vthu Egypten, nemligha Mose och Aaron. Och på then daghen taladhe HERREN medh Mose vthj Egyptj land och sadhe, Jagh är HERREN, tala til Pharao Konungen j Egypten, alt thet iagh talar medh tigh. Och han swaradhe för HERRANOM, Sij, iagh haffuer oomskorna leppar, huru skal Pharao höra migh?

	Siwnde Capitel. 
HERREN sadhe til Mose, Sij, iagh haffuer satt tgih til en Gudh offuer Pharao, och Aaron tin brodher skal wara tin Prophete. Tu skalt tala alt thet iagh biudher tigh, Men Aaron tin brodher skal tala thet för Pharao, at han slepper Jsraels barn vthu sitt land. Men iagh wil förhärda Pharaos hierta, på thet iagh skal göra mijn tekn och vnder mång vthi Egyptj land. Och Pharao skal intit höra idher, på thet iagh skal bewijsa mina hand vthi Egypten, och föra min häär, mitt folk Jsraels barn vthu Egyptj land genom stora domar. Och the Egyptier skola fornimma, at iagh är HERREN, när iagh nu vtrecker mijn hand offuer Egypten, och vthförer Jsraels barn jfrå them.
	Mose och Aaron giorde såsom HERREN hadhe budhit them. Och Mose war ottatiyo åår gammal, och Aaron try och ottatiyo åår gammal tå the taladhe medh Pharao. Och HERREN taladhe til Mose och Aaron, när Pharao sägher til idher, Bewijser idhor vnder, så skalt tu säya til Aaron, Tagh tin staaff, och kasta honom för Pharao, at han warder en orm.
	Tå gingo Mose och Aaron in til Pharao, och giorde såsom HERREN hadhe budhit them. Och Aaron kastadhe sin staaff för Pharao, och för hans tienare, och han wardt en orm. Tå lät Pharao kalla wisa och swart konstugha. Och the Egyptiske trolkarlar giorde ock sammalunda medh theras beswärningar, och huar thera kastadhe sin staaff jfrå sigh, och wordo ormar ther aff. Men Aarons staff vpsluckte theras staffrar. Så wardt Pharaos hierta förstockat, och hörde them intit, såsom HERREN sagdt hadhe.

#91	
	Och HERREN sadhe til Mose, Pharaos hierta är hårdt, och wil icke sleppa folkit. Gack til Pharao bittijdha om morghonen, sij, han warder vthgångandes til elffuena, så gack emoot honom på strandena aff elffuenne, och tagh staffuen j tina hand, then som en orm wardt, och sägh til honom, HERREN the Hebreers Gudh haffuer sendt migh til tigh, och läter säya tigh, Slepp mitt folk at the må tiena migh vthi öknenne, men tu haffuer her til dags intit wiliet höra.
	Ther före sägher HERREN altså, Ther vppå skalt tu förnimma at iagh är HERREN. Sij, iagh wil medh then staffuen som iagh haffuer j minne hand, slå watnet som j elfuenne är, och thet skal wendas j blodh, så at fiskana j elffuenne skola döö, och elffuen luchta, och the Egyptier skola wämia, när the dricka aff watnet j elffuenne.
	Och HERREN sadhe til Mose, Sägh til Aaron, Tagh tin staff, och reck vth tina hand offuer watnet j Egypten, offuer theras elffuer och strömar och siöghar, och offuer all watukärr, at the warda blodh, och ware blodh j hela Egyptj land, bådhe j träkaar och j steenkaar. Mose och Aaron giorde såsom HERREN them budhit hadhe, och hooff vp staffuen och slogh j watnet som j elffuenne war, för Pharao och hans tienare, och alt watnet j elffuenne wardt wendt j blodh, och fiskana j flodhenne dogho, och elffuen wardt luchtandhe, så at the Egyptier icke kunde dricka watnet vthu elffuenne, och wardt blodh j hela Egyptj lande.
	Och the Egyptiske trulkarla giorde ock sammalunda medh theras beswärningar. Men Paraos hierta wardt förstockat, och han hörde them intit, såsom HERREN sagdt hadhe. Och Pharao wende om, och gick heem, och ladhe thet än nu intit på hiertat. Men alle Egyptier groffuo effter watn vth medh elffuenne, til at dricka, ty watnet aff elffuenne kunde the icke dricka. Och thet waradhe j siw daghar longt sedhan HERREN slogh elffuena.

	Ottonde Capitel. 
HERREN sadhe til Mose, Gack in til Pharao, och sägh til honom, Thetta sägher HERREN, Slepp mit folk, at the mågha tiena migh, huar tu icke wilt, sy, så wil iagh plåga alla tina landzendar medh paddor, så at elffuen skal vpwella paddor, the skola vpstigha och komma in j tijn hwss, in j tin kammar, in j titt läghre, in j tijn säng, och in j tina tienares hwss, jbland titt folk, in vthi tina baku vgnar, och vthi tin deeg, och paddor skola stiga vppå tigh, och vppå titt folk, och vppå alla tina tienare.
	Och HERREN sadhe til Mose, Sägh til Aaron, Reck vth tina hand medh tin staaff, offuer elffuer och strömar och siöghar, och lät paddor komma offuer Egyptj land. Och Aaron reckte sina hand offuer watnen j Egypten, och paddor komo ther vth, så at Egyptj land wardt offuerteckt. Tå giorde och trulkarlanar sammalund, medh theras beswärningar, och låto komma paddor offuer Egyptj land.
	Tå kalladhe Pharao Mose och Aaron, och sadhe, Bidien HERRAN för migh, at han tagher paddonar ifrå migh, och jfrå mitt folk, så wil iagh sleppa folkit, at the mågha offra HERRANOM. Mose sadhe, Haff tu then ärona, och legg migh före när iagh skal bidia för tigh, för tina tienare och för titt folk, at paddonar skola fordreffna warda jfrå tigh, och jfrå titt hwss, och allenest bliffua j elffuenne. Han sadhe, J morghon. Han sadhe, Såsom tu sagdt haffuer, på thet tu skalt förnimma at ingen är såsom HERREN wår Gudh, så skola paddonar warda taghna jfrå tigh, jfrå titt hwss, jfrå tina tienare, jfrå titt folk, och allena bliffua j elffuenne.

#92
	Så gingo Mose och Aaron jfrå Pharao. Och Mose ropadhe til HERRAN för paddonar skul, såsom han Paharao tilsagdt hadhe. Och HERREN giorde som Mose sagdt hadhe, och paddonar bliffuo dödhe, j hwsen, j gårdana, och på markenne, och the kastadhe them til samman, här en hoop, och ther en hoop, och marken luchtadhe ther vthaff.
	Tå Pharao sågh, at han hadhe fått roligheet, wardt hans hierta förhärdat, och hörde them intit, såsom HERREN sagdt hadhe. Och HERREN sadhe til Mose, Sägh til Aaron, Räck vth tin staaff, och slå j {stoff tit} [stofftit] på iordenne, at löss warda j hela Egyptj lande. The giorde ock så. Och Aaron reckte vth sina hand medh sin staaff, och slogh j stofftet vppå iordenne, och ther wordo löss, på menniskiom, och på booscape. Alt stofft på markenne wardt löss j hela Egyptj lande. 
	Trulkarlana giorde ock sammalunda medh theras beswärningar, at the skulle göra löss, men the kunde icke. Och lössenar woro på menniskiom och på booscape. Tå sadhe trulkarlanar til Pharao, Thetta är Gudz finger. Men Pharaos hierta wardt förstockockat, och han hörde them intit såsom HERREN sagdt hadhe. 
	Och HERREN sadhe til Mose, Statt vp bittijdha om morghonen och gack för Pharao, Sij, han warder vthgångandes til watnet, och sägh til honom, Thetta sägher HERREN, Slepp mitt folk at the mågho tiena migh, hwar icke. Sij, så wil iagh låta komma allahanda ohyro offuer tigh, tina tienare, titt folk, och titt hwss, så at all the Egyptiers hwss, och marken, och hwadh ther vppå är, skola warda full aff ohyro. Och wil iagh på then daghen göra itt besynderlighit medh then landzendan Gosen, ther mit folk vti är, at ther skal ingen ohyra komma, på thet tu skalt fornimma, at iagh är HERREN offuer hela iordena, och wil een förlösning settia emellan mitt folk och titt. J morghon skal thet teknet skee. 
	Och HERREN giorde så. Och ther  kom mykin ohyra vthi Pharaos hwss, j hans tienares hwss, och offuer hela Egyptj land, och landet wardt förderffuat aff then ohyronne. Tå kalladhe Pharao Mose och Aaron och sadhe, Gåår åstadh och offrer idhrom Gudh här j landena. Mose sadhe, Thet betemmer sigh icke at wij så göre, För ty, Wij offre HERRANOM worom Gudh the Egyptiers styggelse, Sij, när wij nu the Egyptiers styggelse offradhe för theras öghon, monde the icke skola stena oss? Tree dagsresor wilie wij gå in vthi öknena, och offra HERRANOM wårom Gudh, såsom han oss sagdt haffuer,
	Pharao sadhe, Jagh wil sleppa idher at j må offra HERRANOM idhrom Gudh j öknenne, allenast at j icke fierran faren, och bidien för migh. Mose sadhe, Sij, när iagh her vth jfrå tigh kommer, så wil iagh bidia HERRAN at thenna ohyran må bliffua borttaghen jfrå Pharao och hans tienare, och hans folke j morghon, allenest förhala migh icke lenger, at tu icke slepper folkit til at offra HERRANOM.
	Och Mose gick vth jfrå Pharao, och badh HERRAN. Och HERREN giorde såsom Mose sagdt hadhe, och toogh the ohyrona bortt jfrå Pharao, jfrå hans tienare, och jfrå hans folke, så at icke een bleff qwarr. Men Pharao förhärdadhe sitt hierta än nu j thenna resonne, och wille icke sleppa folkit. 

	Niyonde Capitel.
HERREN sadhe til Mose, Gack in til Pharao, och sägh til honom, Thetta sägher Herren the Hebreers Gudh, Slepp mitt folk at the mågha tiena migh, huar tu icke wilt, vthan förhåller them lenger, sij, så skal HERRANS hand warda vthöffuer tin booscap på markenne, offuer hestar,

#93 offuer åssnar, offuer Cameler, offuer oxar, offuer fåår, medh een ganska stoor pestilentia, Och HERREN skal göra itt besynderlighit emellan the Jsraeliters booscap, och the Egyptiers, så at intit skal döö vthaff alt thet som Jsraels barn haffua. Och Herren ladhe en tijdh före och sadhe, J morghon skal HERREN göra thetta på iordenne.
	Och HERREN giorde så om morghonen, och allahanda booscap bleff dödh för the Egyptier, men aff Jsraels barnas booscap bleff icke itt dödt. Och Pharao sende ther effter, och sij, ther war icke itt bliffuit dödt vthaff Jsraels booscap. Men Pharaos hierta wardt förstockat, och slepte icke folkit. 
	Tå sadhe HERREN til Mose och Aaron, Tagher idhra hender fulla medh soot vthaff skorstenen, och Mose stenkie thet vp ått himmelen för Pharao, at stofft skal komma offuer hela Egyptj land, och bölder och ond såår warda på menniskior, och på booscap j hela Egyptj lande.
	Och the togho sotet vthaff skorstenen, och stodho för Pharao, och Mose stenktet vp ått himmelen. Tå wordo bölder och ond såår på menniskiom och på booscape, Så at trulkarlana icke kunde stå för Mose, för the bölder skul, ty på trulkarlana woro ock så wel bölder som på alla Egyptier. Men HERREN förstockadhe Pharaos hierta, så at han intit hörde them, såsom HERREN Mose sagdt hadhe.
	Tå sadhe HERREN til Mose, Statt bittijdha vp om morghonen, och gack fram for Pharao och sägh til honom, Thetta sägher HERREN the Hebreers Gudh, Slepp mit folk at the mågha tiena migh, annars wil iagh j thenna resonne senda alla mina plåghor offuer tigh, offuer tina tienare, och offuer titt folk, at tu skalt förnimma, at j all land är ingen min like. För ty, nu wil iagh vthreckia mina hand, och slå tigh och titt folk medh pestilentia, at tu skalt förgåss aff iordenne. Doch för then skul haffuer iagh vppweckt tigh, at mijn krafft skal synas på tigh, och mitt nampn kunnogt warda j all land.
	Tu förhaller än nu mitt folk, och wilt icke sleppat, Sij, iagh wil j morghon på thenna tijdhen läta komma itt mechtugt stoort haghel, huilkes like icke warit haffuer j Egypten, jfrå then tijdh thet funderat wardt in til nu. Så send nu bortt och förwara tin booscap, och alt thet tu på markenne haffuer, ty alla menniskior och booscap som på markenne funnen warder, och icke inhemta är j hwsen, och haghlet faller på them, the bliffua dödhe. Then som nu jbland Pharaos tienare fruchtadhe HERRANS ord, han lät sina tienare och booscap fly in j hwsen, men huilkes hierta intit achtadhe HERRAND ord, the läto theras tienare och booscap bliffua på markenne. 
	Tå sadhe HERREN til Mose/ Reck tina hand vp ått himmelen, at thet haghlar offuer hela Egyptj land, offuer menniskior, offuer booscap, och offuer all grödha på markenne j Egyptj lande. Så reckte Mose sin staff vp emoot himmelen, och HERREN lät dundra och haghla, så at eelden flögh på iordenne. Alt så lät HERREN komma haghel offuer Egyptj land, at haghel och eeld foro jbland hwart annat så gruffueligha at tess like icke warit hadhe j hela Egyptj lande, jfrå then tijdh at thet medh folke besätit wardt.
	Och haghlet slogh j hela Egyptj lande alt thet på markenne war, bådhe menniskior och booscap, och slogh allan grödhan på markenne, och sönderslogh all trää på markenne, vthan allena j thet landet Gosen ther Jsraels barn woro, ther haghladhe intit. Tå sende Pharao bortt och lät kalla Mose och Aaron, och sadhe til them, Jagh haffuer j thenna resonne syndat, HERREN är rettferdugh, men iagh och mitt folk äre ogudhactughe, Ther före bedher HERRAN, at Gudz dunder och haghel återwender,

#94 så wil iagh sleppa idher, och icke lenger forhålla idher.
	Mose sadhe til honom, När iagh kommer vthu stadhenom, wil iagh vthreckia mina hender til HERRAN, så skal dundret återwenda, och intit haghel mera wara, på thet tu skalt förnimma at iorden är HERRANS. Doch weet iagh wel, at tu och tine tienare icke än nu fruchten för HERRAN Gudh. Så wardt tå slaghet linet och biugget, ty biugget war j ax gångit, och linet hadhe knoppat sigh. Men hwetit och roghen wardt icke slaghet, För ty, thet war seensädh.
	Så gick tå Mose jfrå Pharao vthaff stadhenom, och reckte sina hender vth til HERRAN, och dundret och haghlet wende igen, och regnet drööp intit meer på iordena. Thå nu Pharao sågh at regnet och dundret och haghlet wende igen, syndadhe han än tå yterlighare, och förhärdadhe sitt hierta, han och hans tienare. Alt så wardt Paraos hierta förstockat, at han icke slepte Jsraels barn, såsom HERREN sagdt hadhe genom Mose.

	Tiyonde Capitel.
OCh HERREN sadhe til Mose, Gack in til Pharao, ty iagh haffuer förhärdat hans och hans tienares hierta, på thet iagh skal göra tesse mijn tekn jbland them. Och tu skalt förkunna j tijn barnas öron, och tijn barnabarnas, hwadh iagh bedriffuit haffuer j Egypten, och huru iagh haffuer bewijsat mijn tekn jbland them, at j skole weta at iagh är HERREN.
	Så gingo Mose och Aaron in til Pharao och sadhe til honom, Thetta sägher HERREN the Hebreers Gud, Huru lenge wilt tu icke ödhmiuka tigh för migh, at tu slepper mitt folk til at tiena migh? Wilt tu icke sleppa mitt folk, sij, så wil iagh j morghon låta komma grässhoppor j alla tina landzendar, så at the skola offuerteckia landet, så at man icke skal see landet, och the skola vpäta hwadh idher quarttt bliffuit och vndsett är för haghlena, och skola vpäta all idhor grödhande trää på markenne, och skola vpfylla all tijn hwss, och alla tina tienares hwss, och alla Egyptiers hwss, huilkers like tine fädher, och tine fädhers fädher icke seedt haffua, jfrå then tijdh the på iordena komo, in til thenna dagh. Och han wende sigh, och gick vth jfrå Pharao.
	Tå sadhe Pharaos tienare til honom, Huru lenge skole wij lidha thenna plåghor? Lät folkit gå at the mågha tiena HERRANOM sinom Gudh, Wetstu icke än nu at Egypten är förderffuat? Så wordo Mose och Aaron igen kalladhe til Pharao, Och han sadhe til them, Gåår åstadh, och tiener HERRANOM idhrom Gudh, Huilke äre nu the som gå skola? Mose sadhe, Wij wilie gå medh vnga och gamla, medh söner och döttrar, medh fåår och fää, ty wij haffue een HERRANS höghtijdh.
	Han sadhe til them, Rett så, HERREN ware medh idher. Skulle iagh sleppa idher, och idhor barn ther til? Seer ther, om j icke haffue någhot ondt för hender? Jcke så, vthan j män gåån åstadh och tienen HERRANOM, ty thet samma haffuen j ock begärat. Och the driffue them vth jfrå Pharao.
	Tå sadhe HERREN til Mose, Reck vth tina hand offuer Egyptj land om the grässhoppor, at the komma offuer Egyptj land, och äta allan grödhan vp j landena, medh alt thet som quartt bliffuit är effter haghlet. Mose reckte sin staaff offuer Egyptj land, och HERREN dreef itt östan wädher j landet j then hela daghenom, och j then hela nattenne. Och om morghonen förde thet östan wädhret grässhopponar fram och 

#95 the komo offuer hela Egyptj land, och gåffuo sigh nidh alle städz j Egypten, så ganska monga, at tilförenna theras like intit warit hadhe, ey heller her effter warder, för ty, the offuerteckte landet, och giorde thet swart. Och the åto vp alla grödhan j landena, och all frucht på trään, som quarr war bliffuin effter haghlet, och läto intit gröönt bliffua quartt tå trään, och vppå grödhan på markenne j hela Egyptj lande. 
	Tå kalladhe Pharao hasteligha Mose och Aaron och sadhe, Jagh haffuer syndat emoot HERRAN idher Gudh, och emoot idher, förlåter migh mina synder än nu j thenna resonne, och bedher HERRAN idhar Gudh, at han doch borttagher thenna dödhen jfrå migh. Och han gick vth jfrå Pharao, och badh HERRAN. Tå wende HERREN itt ganska starkt westan wädher, och vptoogh grässhopponar, och förde them j rödha haffuet, så at ther icke bleff een quarr någhor städz j hela Egyptj land. Men HERREN förstockadhe Pharaos hierta, at han icke slepte Jsraels barn.
	HERREN sadhe til Mose, Reck tina han vp åt himmelen, at thet {war der} [warder] så mörkt j Egyptj land, at man må tagha vppå thet, Och Mose reckte sina hand vp ått himmelen, tå wardt itt tiokt mörker j hela Egyptj lande j tree daghar, så at ingen sågh then andra, ey heller vpstoodh aff thet rwmet, ther han war j the tree daghar. Men när all Jsraels barn war liwsst ther the  boodde.
	Tå kalladhe Pharao Mose och sadhe, Gåår åstadh, och tiener HERRANOM, allenast låter idher fåår och fää bliffua här, låter ock idhor barn gå medh idher. Mose sadhe, Tu moste ock låta oss haffua offer och brenneoffer, thet wij HERRANOM wårom Gudg göra skolom. Wår booscap skal gå medh oss, och icke een klöff til baka bliffua, För ty aff wåro skole wij tagha HERRANOM wårom Gudhi til tienist, Ty wij wete icke huar medh wij skole tiena HERRANOM, til tess wij komme tijtt.
	Men HERREN förstockadhe Pharaos hierta, at han icke wille sleppa them. Och Pharao sadhe til honom, Gack jfrå migh, och tagh tigh wara at tu icke meer kommer för mijn öghon, ty huilken dagh tu för mijn öghon kommer skalt tu döö. Mose swaradhe, Såsom tu sagdt haffuer, iagh wil ey meer komma för tijn öghon.

	Ellofte Capitel. 
OCh HERREN sadhe til Mose, Jagh wil än nu låta komma ena plågho offuer Pharao och Egypten, sedhan skal han sleppa idher hädhan, Och skal ey allena sleppa idher, vthan ock driffua idher hädhan. Så sägh nu til folkit, at huar och en man bedhes aff sin nästa, och huar och en quinna aff sinne nästo, silffuer och gyllene tyygh, ty HERREN warder giffuandes folckena nådh för the Egyptier. Och Mose war en ganska myndugh man j Egyptj land, för Pharaos tienare, och för folckena.
	Och Mose sadhe, Thetta sägher HERREN, Jagh wil på midnatz tijdh vthgå j Egyptj land, och alt thet förstfödt är j Egyptj land skal bliffua dödt, jfrå Pharaos förstfödda son, then på hans stool sitter, alt in til tienistaquinnones förstfödda son som är widh quernena, och alt thet förstfödt är jbland booscapen, och itt stoort roop skal wara j hela Egypj lande, huilkes like icke warit haffuer, ey heller warder. Men när Jsraels barnom skal icke en hund kretta medh sinne tungo jfrå menniskiom alt in til booscapen, på thet j skolen förnimma huru HERREN åttskilier Egypten och Jsrael. Tå skola alle thenne tine tienare gå nidh til migh, och falla migh til

#96 fota, och säya, Faar vth tu, och alt folkit som vnder tigh är. Sedhan wil iagh fara vth. Och han gick jfrå Pharao ganska wreedher.
	Men HERREN sadhe til Mose, Pharao hörer idher intit, på thet mykin vnder skola skee j Egyptj lande. Och Mose och Aaron giorde all tesse vnder in för Pharao, men HERREN föstockadhe honom hans hierta, at han icke wille sleppa Jsraels barn vthu sitt land.

	Tolffte Capitel.
HERREN sadhe til Mose och Aaron j Egyptj lande, Thenna månadhen skal wara när idher then förste månadhen, och aff honom skole j begynna månadhena om året. Taler til hela Jsraels menigheet, och sägher, På tiyonde daghen j thenna månadhenom, taghe huar och en itt fåår, then en hussfadher är, jw itt fåår til hwset. Men ther itt hws är förkleent til itt fåår, så taghe sin nästa granna widh sitt hwss, effter siälanars taal som nogh kunde wara til at förtära fåret. Och thet skal wara itt fåår som ingen wanck haffuer, en gummar/ och åårsgammal. Aff lambom och kidhom skole j taghat.
	Och j skole behallat in til fiortonde daghen j thenna månadhenom. Och huar hopen j hela Jsrael skal slachtat til afftonen. Och skolen tagha aff tess blodh, och stryka på bådhen sidhoträän ått dörenne, och öffwra dörträdh j hwsen ther the äta thet vthi. Och skolen så äta kötit j then samma nattenne steeckt widh eeld, och osyrat brödh, Och skolen ätat medh bitter falso, j skolen icke ätat medh bitter salso, j skollen icke ätat råått eller medh watne sudhit, vthan allena steeckt widh eeld, tess hoffuudh medh tess föter och inelffuer, Och j skolen intit låta quart bliffua til morghonen, om någhot bliffuer quart til morghonen, skole j thet vpbrenna medh eelde.
	Men så skole j ätat, J skole wara giordadhe kring om idhra lender, och haffua idhra skoor på idhra föter, och staffwrar j idhra hender, och j skolen ätat såsom the ther hasta til wägs, ty thet är HERRANS Passah. För ty, iagh wil j then samma nattenne gå genom Egyptj land, och slå alt thet förstfödt är j Egyptj lande, bådhe aff menniskior och booscap, och bewijsa mitt straff på alla the Egyptiers Gudhar. Jagh HERREN. Och blodhet, skal wara idher itt tekn på hwsen ther j vthi ären, at när iagh seer blodhet/ skal iagh gå fram om idher, och idher icke wedherfara skal then plågha som idher förderffua må, när iagh slår Egyptj land.
	Och j skolen haffua thenna daghen til åminnelse, och j skole halla honom höghtijdhelighan HERRANOM til itt fest, j och alle idhre effterkommande j een ewigh brukning. J siw daghar skolen j äta osyrat brödh, nemligha, På Första daghenom skole j vphålla medh syrat brödh vthi idhor hwss. Then som syrat brödh äter jfrå första daghen alt in til then siwnde, hans siäl skal förgöras aff Jsrael. Then förste daghen skal wara heligh, at j samman komme, och then siwnde skal ock wara heligh, at j samman komme. Jntit arbete skolen j göra på them, vthan thet som til maten hörer för allahanda siälar, thet allena måghe j göra för idher. Och håller idher widh osyrat brödh.
	För ty, på then samma daghen haffuer iagh vthfördt idhra härar vthu Egyptj land, ther före skolen j och alle idhre effterkommande hålla thenna daghen j een ewigh brukning. På fiortonde daghen j första månadhenom, om afftonen skolen j äta osyrat brödh, in til en och tiwgunde daghen j samma månadhenom om afftonen, så at man j siw daghar intit syrat brödh finner j idhor hwss, ty, then som syrat brödh äter, hans siäl skal

#97 förgöras vthu Jsraels menigheet, ee hwadh han är vthlendsk eller inlendsk. Therföre äter intit syrat brödh, vthan allenast osyrat brödh vthi alla idhra boningar.
	Och Mose kalladhe alla the äldsta j Jsrael, och sadhe til them, Leeter vth, och tagher fåår, huar och en för sitt hwssfolk, och slachter HERRANOM Passah, och tagher itt knippe Jsop, och dupper j blodhet j bäckenet, och stryker ther medh på öffwra dörträdh, och bådhen sidhoträän, och ingen menniskia gånge vth genom sins hwss dör in til morghonen, För ty, HERREN warder gångandes ther fram om, och skal plågha the Egyptier. Och när han fåår see blodhet på öffwra dörträdh och på the tro sidhoträän, gåår han fram om dörena, och icke låter förderffuaren komma vthi idhor hwss til at plågha. Ther före halt thenna sedhen för tigh och tijn barn til ewigh tijdh.
	Och när j kommen in vthi landet, thet HERREN idher giffuandes warder, såsom han sagdt haffuer, så håller thenna tienistena. Och när idhor barn säya til idher, Hwadh haffuen j ther för en tienist? skole j säya, Thet är HERRANS Passah offer, then ther gick fram om Jsraels barn j Egypten, tå han plåghadhe the Egyptier, och frelste wår hwss. Tå bughadhe sigh folkit och tilbadh. Och Jsraels barn gingo bortt och giorde såsom HERREN Mose och Aaron budhit hadhe.
	Och om midnatz tijdh slogh HERREN alt thet förstfödt war j Egyptj lande, jfrå Pharaos förstfödda son then på hans stool satt, alt in tin then förstfödda son som fången satt j fengelset, och alt förstfödt aff booscapenom.
	Tå stoodh Pharao vp, och alle hans tienare på then nattenne, och alle Egyptier, och itt stoort roop wardt vthi Egypten, ty ther war intit hwss, ther icke en dödher inne lågh. Och han kalladhe Mose och Aaron om nattena och sadhe, Görer idher tedho, och farer vth jfrå mitt folk, j och Jsraels barn, gåår åstadh och tiener HERRANOM såsom j sagdt haffuen, Tagher ock medh idher, idhor fåår och fää, såsom j sagdt haffuen, Gåår åstadh, och welsigner migh medh, Och the Egyptier trengde fast vppå folkit, at the moste medh hast driffua them vth aff landet, ty the sadhe, Wij döö hwar och en.
	Och folkit baar råån deegh förra än han försyrat wardt, til theras maat, bundnan j theras klädher, på theras axlar. Och Jsraels barn hadhe giordt såsom Mose sagdt hadhe, och hadhe beedz aff the Egyptier silffuer och gyllene tyygh och klädher, Och HERREN hadhe giffuit folckena nådh för the Egyptier, så at the länte them, och the blottadhe the Egyptier,
	Så drogho Jsraels barn vth jfrå Raemses til Suchoth, sexhundradhe tusend män til foot, för vthan barn, och myckit gemeene folk drogh ock så medh them, och fåår och fää, och ganska mykin booscap, och the bakadhe aff then råå deghen som the vthu Egypten förde, osyradha kakur, ty han war icke syrat effter the wordo vthdreffne, vthu Egypten, och kunde icke förtöffua, och hadhe ellies ingen kost bereedt sigh.
	Tijden j hulkom Jsraels barn boodde j Egypten är fyrahundradhe och tretiyo åår. Tå the forlidhen woro, gick hela HERRANS häär på en dagh vthu Egyptj land. Therföre warder thenna natten hållen HERRANOM, at han haffuer fördt them vthu Egyptj land. Och Jsraels barn {sko la} [skola] halla henne HERRANOM, the, och theras effterkommande.
	Och HERREN sadhe til Mose och Aaron, Thetta är settit til at halla Passah, Jngen fremling skal äta ther aff. Then som en köpter trääl är, then skal man omskära, och sedhan äte han ther aff. En hwssman och en daghakarl, skola intit äta ther aff. Vthi eno hwse skal man ätat. J skolen intit aff tess kött bära vth för hwset, och j skolen

#98 intit been sönderslå aff thy. Hela menigheten j Jsrael skal så göra.
	Om någhon fremling boor när tigh, och wil hålla HERRANOM Passah, han omskäre alt thet mankön är, sedhan gånge her til, at han thetta gör, och ware såsom en inlendsker, ty ingen oomskoren skal äta ther aff. Samma laghen ware them inlendska och vthlendska som boor jbland idher. Och all Jsraels barn giorde såsom HERREN hadhe budhit Mose och Aaron. Och så förde HERREN på en dagh Jsraels barn vthu Egyptj land medh theras härar.

	Trettonde Capitel.
OCh HERREN taladhe medh Mose och sadhe, Helgha migh alt förstfödt thet som allahanda modherlijff öpnar när Jsraels barnom, bådhe jbland menniskior och booscap, ty the äro mijn. Tå sadhe Mose til folkit, Tencker vppå thenna daghen, på huilkin j vthgångne äre aff Egypten vthu träldomsens hwse, at HERREN haffuer idher hädhan vthfördt medh wellogha hand. Ther före skalt tu icke äta surdeegh. J dagh ären j vthgångne j them månadhenom Abib.
	När nu HERREN läter komma tigh in vthi the Cananeers, Hetheers, Amorreers, Heueers och Jebuseers land, huilkit han tina fädher sworit haffuer, at han wille giffua tigh itt land, ther miölk och hannogh vthi flyter, så skalt tu thenna tienistena hålla j thenna månadhenom. J siw daghar skalt tu äta osyrat brödh, och på siwnde daghenom är HERRANS höghtijdh, ther före skalt tu j siw daghar äta osyrat brödh, så at när tigh ingen surdeegh ey heller syrat brödh skal finnas j alla tina landzendar.
	Och tu skalt säya tinom son på then tijdhen, Sådant hålle wij, För then skul, at HERREN så haffuer giordt medh oss, tå wij drogho vthu Egypten, ther före skal tigh wara itt tekn j tinne hand, och een åminnelse för tijn öghon, på thet at HERRANS lagh skal wara j tinom munn, at HERREN haffuer vthfördt tigh aff Egypten medh wellogha hand, ther före halt thenna sedhen j sinom tidh årligha.
	När nu HERREN haffuer lätit tigh komma in vthi Cananeers land, såsom han tigh och tina fädher sworit haffuer, och haffuer tigh thet giffuit, så skalt tu aff skilia HERRANOM alt thet som öpnar modherlijffuet, och förstfödt är jbland booscapen, thet som mankön är. Thet först födda aff åssnanom skalt tu lösa medh itt fåår, Om tu icke löser thet, så bryyt halsen sönder på thy. Men alt förstfödt aff menniskio jbland tijn barn skalt tu lösa.
	Och när titt barn fråghar tigh j dagh eller j morghon, Hwadh är thetta? skalt tu säya thy, HERREN haffuer fört oss medh wellugha hand vthu Egypten jfrå träldomsens hwse, ty tå Pharao war trögh til at sleppa oss, slogh HERREN alt thet förstfödt war j Egyptj lande, jfrå menniskionnes förstfödda, in til booscapens förstfödda, ther före offrar iagh HERRANOM alt thet som modherlijffuet öpnar thet mankön är, och thet som förstfödt är aff mijn barn löser iagh, Och thet skal wara tigh för itt tekn j tinne hand, och een åminnelse för tijn öghon, at HERREN haffuer fördt oss medh wellogha hand vthu Egypten.
	Tå nu Pharao hadhe slept folckit, förde icke Gudh them på then wäghen genom the Philisteers land, then genast war, ty han tenkte at folkit måtte ångra sigh, när the sågho örligh emoot sigh, och så omwenda igen til Egypten. Ther före förde han folckit omkring på then wäghen genom

#99 öknena ått Rödha haffuet. Och Jsraels barn foro wepnadhe vthu Egyptj land. Och Mose toogh medh sigh Josephs been, ty han hadhe taghet en eedh aff Jsraels barnom, och sagdt, Gudh warder idher sökiande, så förer mijn been hädhan medh idher.
	Så drogho the vth jfrå Suchoth, och slogho theras läghre j Etam nemmest widh öknena, Och HERREN gick före them om daghen vthi een molnstoodh, på thet han skulle föra them then rätta wäghen, och om nattena vthi een eeldstodh, på thet han skulle lysa them til at wandra bådhe dagh och natt. Then molnstodhen och eeldzstodhen skildes intit jfrå folckit.

	Fiortonde Capitel.
OCh HERREN taladhe medh Mose och sadhe, Tala medh Jsraels barn, och sägh at the wenda om, och slå theras läghre twärt emoot then dalen Hyroth, emellan Migdol och haffuet, emoot Baal Zephon, och ther twärt öffuer slå läghret widh haffuet, För ty, Pharao warder säyande om Jsraels barn, The fara wille j landena, öknen haffuer beflutit them. Och iagh wil förstocka hans hierta, at han skal iagha effter them, och wil winna prijs på Pharao och alla hans macht. Och the Egyptier skola förnimma at iagh är HERREN. Och the giorde så.
	Och tå thet wardt sagdt för Konungenom j Egypten, at folckit flydde, wardt hans, och hans tienares hierta förwandlat emoot folkit, och sadhe, Hwj haffuom wij så giordt, at wij haffuom slept Jsrael, at the icke skola tiena oss? Och han giorde redho sin wagn, och toogh sitt folck medh sigh, och toogh sexhundradhe wthwalda wagnar, och hwadh ther ellies war för wagnar j Egypten, och och höffuitzmän offuer allan sin häär, Ty HERREN förstockadhe Pharaos hierta Konungens j Egypten, at han iaghadhe effter Jsraels barn, huilke doch woro genom högha hand vthgångne.
	Och the Egyptier iaghadhe effter them, och hinte them ther the sigh läghrat hadhe widh haffuet, med hestar och wagnar, och resenärer, och medh all Pharaos häär, vthi then dalenom Hyroth, twärt emoot Baal Zephon. Och tå Pharao nalkadhes them, hoffuo Jsraels barn sijn öghon vp, och sij, the Egyptier komo effter them, och the fruchtadhe sigh stoorligha och ropadhe til HERRAN.
	Och sadhe til Mose. Woro icke graffuer j Egypten, at tu moste bortföra oss, at wij skulle döö j öknenne? Hwj haffuer tu så giordt oss, at tu haffer fördt oss vthu Egypten? är icke nu thetta thet som wij sadhe tigh j Egypten, Lät bliffua oss at wij må tiena the Egyptier? ty thet wore oss jw bätre tiena the Egyptier än döö j öknenne. Mose sadhe til folckit, Fruchter idher inteit, ståår och seer til huilken een salugheet HERREN warder görandes j dagh medh idher, ty thenne Egyptier som j seen j dagh, them skole j aldrigh mera see j ewigh tijdh, HERREN warder stridhande för idher, och j skole stå stille ther til.
	HERREN sadhe til Mose, Hwadh ropar tu til migh? Sägh Jsraels barnom at the dragha fram. Men tu häff tin staff vp, och reck tina hand offuer haffuet, och skil thet ått, at Jsraels barn mågha gå ther mitt igenom på thet torra. Sij, iagh wil förstocka the Egyptiers hierta, at the skola fölia effter idher, så wil iagh winna prijs på Pharao, och alla hans macht, vppå hans wagnar och resenärer, och the Egyptier skola förnimma at iagh är HERREN, när iagh haffuer prijs wunnet på Pharao och hans wagnar och resenärer.

#100
	Tå vphoff sigh Gudz ängel, then som för Jsraels läghre gick, och gaff sigh baak om them, och molnstodhen gaff sigh ock vthu theras ansichte, och gick baak om them, och kom emellan the Egyptiers och Jsraels läghre, Och thet war itt mörkt moln, och vplyste nattena, så at tesse och hine j then hela nattenne icke kunde komma til samman.
	Tå nu Mose reckte sijn hand offuer haffuet, lät HERREN driffua thet bortt, genom itt starkt östan wädher j then hela nattenne, och giorde haffuet tortt, och watnet skildes ått. Och Jsraels barn gingo the in, mitt j haffuet på thet torra, och watnet war them för en mwr på then höghra sidhonne och then wenstra. Och the Egyptier folgde, och gingo en effter them, alla Pharaos hestar och wagnar och resenärer mitt in j haffuet.
	Som nu morghonwechten kom, sågh HERREN vppå the Egyptiers läghre vthu eeldzstodhenne och molnena, och giorde een {forskreckil se} [forskreckilse] j theras läghre, och stötte hiulen jfrå theras wagnar, och störte them weldeligha omkull. Tå sadhe the Egyptier, Lät oss fly jfrå Jsrael, HERREN strijdher för them emoot the Egyptier. Men HERREN sadhe til Mose, Reck vth tina hand offuer haffuet, at watnet igenfaller offuer the Egyptier, offuer theras wagnar och resenärer.
	Tå reckte Mose sina hand vth offuer haffuet, och haffuet kom åter för morghonen j sin ström igen, och tå the Egyptier flydde, mötte them watnet, och HERREN inhwerffde them mitt j haffuena, så at watnet kom igen, och gick vthöffuer wagnar och resenärer, och alla Pharaos macht som them effterfölgdt hadhe in j haffuet, så at icke en aff them bleff igen. Men Jsraels barn gingo torre mitt jgenom haffuet, och watnet war them för en mwr på höghra sidhonne, och then wenstra.
	Och så halp HERREN Jsrael på them daghenom jfrå the Egyptiers hand, och the sågho the Egyptier dödha på haffzstrandenne, och then stora hand som {RERREN} [HERREN] hadhe bewijsat på the Egyptier. Och folcket fruchtadhe HERRAN och troodde honom, och hans tienare Mose.

	Femtonde Capitel.
TÅ sång Mose, och Jsraels barn HERRANOM thennaa wisona, och sadhe.
	Jag wil siunga HERRANOM, ty han haffuer ena herligha gerning giordt, Hest och wagn haffuer han stört j haffuet
	HERREN är mijn starckheet och loffsång, och är mijn saligheet.
	Han är min Gudh, iagh wil ära honom, Han är mins fadhers Gudh, och iagh wil vphöya honom.
	HERREN är then rette Krigsmannen, HERRE är hans nampn, Pharaos wagnar och hans macht kastadhe han j haffuet.
	Hans vthkoradhe höffuitzmän äro fördrenckte j Rödha haffuena, diwpet haffuer offuerteckt them, och the föllo ått botnen såsom stenar.
	HERRE tijn höghra hand gör stoor vnder. HERRE tijn höghra hand haffuer slaghit fiendan.
	Och medh tinne stora herligheet haffuer tu förstört tina mootståndare. Ty när tu lät vthgå tina grymheet, förtärde hon them såsom strå.
	Genom titt blåsande gåffuo sigh watnen vp, flytande watnet stodh j hoop, diwpen sualladhe jfrå huart annat mitt j haffuena.
	Fienden sadhe, Jagh wil iagha effter them och grijpa them, och byta rooff, och sleckia mitt moodh på them, Jagh wil dragha vth mitt swerd, och mijn hand skal förgöra them.
#101
	Tå blååste titt wädher och haffuet offuerteckte them, och the sunko nidh såsom bly vthi mechtugh watn.
	HERRE, hoo är tin like ibland gudharna? Hoo är tigh lijk, som är så herligh och heligh, förfärligh, prijsligh, och vnder görandes?
	Tå tu vthreckte tina hand vpswalgh them iorden.
	Tu haffuer j barmhertigheet warit leedhsaghare ått tino folke thet tu förlossat haffuer, och haffuer fördt them vthi tinne starckheet til tijna helgha boning.
	Tå folken thet hörde beffuadhe the, På the Philisteer kom ångist.
	Tå förfäradhes the Förstar j Edom, bäffwan kom offuer the mechtugha j Moab, alle Canaans inbyggiare gåffuo sigh.
	Lät falla förskreckilse offuer them och fruchtan genom tin stora arm, at the bliffua orörlighe såsom stenar, til tess, HERRE, titt folk kommer igenom, til tess titt folck igenom kommer, thet tu förwerffuat haffuer.
	Leedh them in och plantera them på tins arffuodeels berghe, huilkit tu HERRE til tina boning giordt haffuer, til tin helghedom HERRE, thet tijn hand bereedt haffuer. HERREN warder rådhandes j ewigheet och vthan enda. Ty Pharao foor in j haffuet medh hestar och wagnar, och resenärer, och HERREN lät haffuet igenfalla offuer them.
	Men Jsraels barn gingo torre mitt igenom haffuet.
	Och MirJam then Prophetissan. Aarons syster toogh ena trummo vthi sina hand, och alla quinnor folgde henne effter j dantz medh trummor. Och MirJam sång före them, Lät oss siunga HERRANOM, han haffuer giordt ena herligha gerning, man och hest haffuer han störtt j haffuet.
	Så lät Mose Jsraels barn dragha jfrå Rödha haffuet, vth ått then öknen Sur, och the wandradhe tree daghar j öknenne, och funno intit watn. Tå komo the til Mara, men de kunde icke dricka thet watnet j Mara, ty thet war mykit bittert. Aff huilko thet rwmet heter, Mara. Ther knorradhe folket emoot Mose, och sadhe, Hwadh skole wij dricka? Han ropade til HERRAN. Och HERREN wijste honom itt trää, thet satte han j watnet, och så wardt thet sött.
	Ther satte han them före lagh och rett, och försöckte them och sadhe, Wilt tu höra HERRANS tins Gudz röst, och göra hwadh som rett är för honom, och fatta hans bodh j tijn öron, och hålla hans lågh, så skal iagh ingen then kranckheet leggia vppå tigh som iagh på the Egyptier lagdt haffuer, ty iagh är HERREN tin läkiare.

	XVI. Capitel.
OCh the komo til Elim, ther woro tolff watubrunnar, och siwtiyo palmträä, ther läghradhe the sigh widh watnet. Jfrå Elim drogho the, och kom hela hopen Jsraels barn vthi then öknena Sin (huilkin ligger emellan Elim och Sinaj) på femtonde daghen j then andra månadhenom, sedhan the vthu Egyptj land gångne woro. Och hela menigheten aff Jsraels barn, knorradhe emoot Mose och Aaron vthi öknenne, och sadhe til them. Gudh giffuj at wij hadhe dödt vthi Egyptj lande genom HERRANS hand, ther wij såto widh kötgrytonar, och hadhe brödh nogh til at äta, ty j haffuen för then skul fördt oss j thenna öknena, at j skolen läta thenna hela hopen döö aff hunger. 
	Tå sadhe HERREN til Mose, Sij, iagh wil läta regna idher brödh nidher aff himmelen, och folcket skal gå vth och församla huar daghen så

#102 mykit som behöffues, på thet at iagh må försökia, om the wilia wandra vthi mijn lagh eller ey. På siette daghenom skola the beredha sigh til at församla dubbelt offuer thet the daghligha plägha. 
	Mose och Aaron sadhe til Jsraels barn, Om afftonen skole j förnimma at HERREN haffuer fördt idher vthu Egyptj land, och om morghonen skole j få se HERRANS herligheet, ty han haffuer hördt idhor knorran emoot HERRAN. Hwadh äre wij, at j knorren emoot oss? Yterlighare sadhe Mose, HERREN warder idher giffuandes om afftonen kött til at äta, och om morghonen brödh til fyllest, therföre at HERREN haffuer hördt idhor knorran ther j emoot honom knorrat haffuen. Ty, hwadh äre wij? Jdhart knorrande är icke emoot oss, vthan emoot HERRAN.
	Och Mose sadhe til Aaron, Sägh til hela menighetena aff Jsraels barn, Gåår hijt fram til HERRAN, ty han haffuer hördt idhor knorran.
	Och tå Aaron så sagdt hadhe til hela menighetena aff Jsraels barn, wende the sigh emoot öknena, och sij, HERRANS herligheet syntes vthi en skyy, Och HERREN sadhe til Mose, Jagh haffuer hördt Jsraels {bar nas} [barnas] knorran, sägh them, Om afftonen skolen j haffua kött til at äta, och om morghonen warda mättadhe aff brödh, och skolen förnimma at iagh är HERREN idhar Gudh.
	Och om afftonen komo åkerhöns vp, och offuerteckte läghrit, och om morghonen lågh dagg omkring läghret, Och som daggen fallen war, sij, tå lågh ther någhot j öknenne tunt och smått, såsom rimfrost {bå} [på] iordenne. Oc tå Jsraels barn sågho thet, sadhe the til huar annan, Thetta är Man, ty the wiste icke hwadh thet war. Men Mose sadhe til them, Thet är thet brödhet som HERREN idher giffuit haffuer til at äta. Thet är thet samma om huilkit HERREN budhit haffuer. Huar och en församle ther aff, så mykit han äter för sigh, och taghe itt Gomor til hwart och itt hoffwudh effter siälanars taal j theras tiäll.
	Och Jsraels barn giorde så, och församladhe, then ene mykit, then andre litit. Men tå man määtte thet vth medh Gomor, wardt them som mykit hadhe intit offuelöpse, och them som litit hadhe intit fattandes, vthan huar och en hadhe församlat så mykit som han ååt för sigh. Och Mose sadhe til them, Jngen låten någhot qwart bliffua ther aff til morghonen. Men the hörde Mose intit, vthan somlighe läto någhot qwart bliffua ther aff in til morghonen, Tå wexte ther matkar vthi, och wardt luchtande. Och Mose bleff wreedh vppå them.
	Så församladhe the ther aff hwar morghon så mykit som hwar och en förmåtte äta för sigh. Men när solen wardt heet, så försmelte thet, Och på siette daghenom församladhe the dubbelt aff thet brödhet, jw tw Gomor för en. Och alle the offuerste för menighetenne komo in och förkunnadhe thet Mose. Och han sadhe til them, Thetta är thet som HERREN sagdt haffuer, J morghon är Sabbath then helgha huijlan HERRANOM, hwadh j baka wilien thet baker, och hwadh j koka wilien thet koker, men hwadh offuer är, thet läter bliffua, at thet warder förwarat in til morghons. Och the låto bliffuat til morghonen såsom Mose budhit hadhe, tå wardt thet intit luchtande, och ingen matk wardt ther vthinnan. Tå sadhe Mose, Äter thet j dagh, ty j dagh är HERRANS Sabbath, j warden j dagh intit finnandes på markenne. J sex dagha skole j församlat, men siwnde daghen är Sabbath, på honom warder thet intit.
	Men på siwnde daghenom gingo somlighe vth aff folcket, til at församla och funno intit, Tå sadhe HERREN til Mose, Huru lenge wilie j icke hålla mijn budh och lagh?, Sij,  HERREN haffuer giffuit idher Sabbath, och therföre haffuer han giffuit idher på siette daghenom twegge dagha brödh, så bliffue nu huar och en heem til sigh, och ingen gånge

#103 vth jfrå sitt rwm på siwnde daghenom. Så skonadhe tå folcket then siwnde daghen. Och Jsraels hws kalladhe thet Man, och thet war såsom Coriander fröö och hwitt, och hadhe en smaak såsom semla medh hannogh.
	Och Mose sadhe, Thetta är thet som HERREN budhit haffuer, vpfyll itt Gomor ther aff, til at förwara för idhra effterkommande, på thet man så see thet brödh, ther iagh idher medh spijsat haffuer j öknenne, tå iagh fördhe idher vthu Egyptj land. Och Mose sadhe til Aaron, Tagh itt kärill och lät ther in itt Gomor fult medh Man, och förwara thet in för HERRANOM til idhra effterkommande, såsom HERREN hadhe budhit Mose. Så lät Aaron förwara thet ther in för witnes byrdet.
	Och Jsraels barn åto Man j fyratiyo åår, in til tess the komo til thet land ther the boo skulle, alt in til grenssona på Canaans land åto the Man, Och är Gomor tiyonde parten aff itt Epha.

	XVII. Capitel.
OCh hela menigheten aff Jsraels barn drogh vth aff then öknenne Sin theras dagsresor, såsom HERREN befalte them, och läghradhe sigh j Raphidim. Ther hadhe folkit intit watn til at dricka. Och the kijffuadhe medh Mose, och sadhe, Giffuer oss watn, at wij må dricka. Mose sadhe til them, Hwj kijffuen j medh migh? Hwj försöken j HERREN? Tå nu folcket ther sammastadz törste effter watn, knorradhe the emoot Mose, och sadhe, Hwj haffuer tu lätit oss fara vthu Egypten, på thet at tu oss, wor barn och booscap skulle låta döö j törst?
	Mose ropadhe til HERRAN och sadhe, Huru skal iagh göra medh thetta folcket? thet fattas icke mykit at the warda migh än nu stenande. HERREN sadhe til honom, Gack för folckit, och tagh någhra the äldsta aff Jsrael medh tigh, och tagh tin staaff j tina hand, medh huilkom tu slogh watnet, och gack, sij, iagh wil stå ther före tigh på itt helleberg j Horeb, ther skalt tu slå helleberghit,  och ther skal vthlöpa watn, så at folckit fåår dricka. Mose giorde ock så för the äldsta aff Jsrael. Ther före kallar man thet rwmet Massa Meriba, för thet Jsraels barnas kijff skull, och för thet at the försökte HERRAN, och sadhe, Är HERREN medh oss eller ey?
	Tå kom Amaleck, och strijdde emoot Jsrael j Raphidim. Och Mose sadhe til Josua, Vtwäl oss män, faar vth och strijdh emoot Amaleck, j morgon wil iagh stå offuerst på höghenom, och haffua Gudz staaff j minne hand. Och Josua giorde såsom Mose honom sadhe, at han strijdde emoot Amaleck. Men Mose och Aaron och Hur stigho vp öffuerst på höghen. Och så lenge Mose vphölt sina hender, hadhe Jsrael offuerhandena, men när han lät henderna nidh, hadhe Amaleck offuerhandena.
	Men Mose hender woro tunga, ther före togho the en steen, och ladhe vnder honom, at han satte sigh ther vppå. Aaron och Hur höllo vnder hans hender huar på sinne sidho, så wordo hans hender stadighe, in til tess solen gick nidher. Och Josua nedherladhe Amaleck och hans folck genom swärdz egg.
	Och HERREN sadhe til Mose, Scriff thetta til een åminnelse vthi een bock, och befäl thet j Josua öron, ty iagh skal förgöra Amaleck vndan himmelen, at man icke meer skal tenckia vppå honom. Och Mose bygde itt altare, och kalladhe thet HERREN Nissi, ty han sadhe, HERRANS strijdh skal wara emoot Amaleck genom ena hand, vnder Gudz beskerm jfrå barn in til barnabarn.
#104
	XVIII. Capitel.
OCh tå Jethro Presten j Midian Mose swär, hörde alt thet Gudh giordt hadhe medh Mose och hans folck Jsrael, at HERREN hadhe fördt Jsrael vthu Egypten, toogh han Zipora Mose hustru, then han hadhe til baka sendt samt medh hennes twå söner, aff huilkom en heet Gerson, ty han sadhe, Jagh är worden en vthlendninge j fremande lande, Och then andre Elieser, ty han sadhe, Mins fadhers Gudh haffuer warit mijn hielp, och haffuer frelst migh jfrå Pharaos swerde.
	Tå nu Jethro Mose swär, och hans söner och hans hustru komo til honom j öknenne in på Gudz bergh, ther han läghret vpslaghet hadhe, lät han säya Mose, Jagh Jethro tin swär är kommen til tigh, och tijn hustru och bådhe hennes söner medh henne. Tå gick Mose vth emoot honom, och bögde sigh för honom, och kyste honom, Och tå the hadhe helsat huar annan, gingo the in j tiället.
	Tå förtalde Mose sinom swär alt thet HERREN hadhe giordt Pharao och the Egyptier för Jsraels skul, och all then mödho som the på wäghenom hafft hadhe, och at HERREN hadhe holpet them. Och Jethro fröghdadhe sigh offuer alt thz godha som HERREN hadhe giordt Jsrael, at han hadhe frelst them jfrå the Egyptiers hand. Och Jethro sadhe, Loffuat ware HERREN then idher frelst haffuer jfrå the Egyptiers och Pharaos hand, then ther kan frelsa sitt folck jfrå Egyptj hand. Nu weet iagh at HERREN är större än alla Gudhar, ther före at the hoghmodeligha emoot them handlat haffua. Och Jethro Mose swär toogh brenneoffer och offradhe thet Gudhi. Tå kom Aron och alle the äldste j Jsrael til at äta brödh för Gudhi medh Mose swär.
	Then andra morghonen satte sigh Mose til at döma folckit, och folckit stoodh omkring Mose jfrå morghonen in til afftonen. Tå hans swär  sågh alt thet han giorde medh folckena sadhe han, Hwadh är thet tu gör medh folckena? Hwj sitter tu allena, och alt folckit ståår omkring tigh jfrå morghonen alt in til afftonen? Mose swaradhe honom, Folckit kommer til migh, och fråghar Gudh om rådh, ty tå the haffua någhot at skaffa, komma the til migh at iagh skal döma emellan hwar och en och hans nästa, och wijsa them Gudz rett och hans lagh.
	Hans swär sadhe til honom, Thet är icke gott som tu gör, tu gör owijsligha, så ock folckit som medh tigh är, thetta ärendet är tigh förswårt, tu kan icke vthretta thet allena, Men hör mina röst, iagh will giffua tigh rådh och Gudh skal wara medh tigh. Skööt tu folcket in för Gudh, och framsett ärenden för Gudhi, och försee them medh rett och lagh, at tu wijsar them then wägh ther the vthi wandra skola, och the gerningar som the göra skola.
	Men söök tigh vp jbland alt folckit redheligha män, the som fruchta Gudh, sanferdugha, och the  som hata girughetena, them sett offuer them, somligha offuer tusende, offuer hundradhe, offuer femtiyo, och offuer tiyo, the som altijdh mågha döma folckit. Men när någhor swår saak är, at the tå haffua henne in för tigh, och the åtskilia alla the ringa saker, så warder thet tigh lettare, och the draghat medh tigh, Om tu thet gör, kan tu bestå hwadh Gudh tigh biudher, och alt thetta folcket gan gå heem til sitt igen medh fridh.
	Mose hörde sins swärs röst, och giorde alt såsom han sadhe honom, och wthwalde redheligha män vthaff hela Jsrael, och giorde them til höffdingar

#105 offuer folcket, somligha offuer tusende, offuer hundrade, offuer femtiyo, och offuer tiyo, at the altijdh skulle döma folcket. Men hwadh {swå ra} [swåra] saker woro, thet skutto the til Mose, och the ringa saker dömde the. Och så lät Mose sin swär fara heem j sitt land igen.

	XIX. Capitel.
VThi tridhie månadhenom sedhan Jsraels barn vthgången woro vthu Egyptj land, komo the på thenne dagen in vthi then öknen Sinaj, för ty the woro vthdraghne jfrå Raphidim, och wille in vthi then öknen Sinaj, och läghradhe sigh ther j öknenne twert emoot berghit. Och Mose steegh vp til Gudh.
	Och HERREN ropadhe til honom aff berghena, och sadhe, Thetta skalt tu säya til Jacobs hwss, och förkunna Jsraels barnom, J haffuen seedt hwadh iagh haffuer giordt the Egyptier, och huru iagh haffuer burit idher på örnawingar, och taghit idher til migh. Om j nu hören mina röst, och hållen mitt förbund, så skolen j wara min eghendom för alt folck, ty hela iorden är mijn, och j skolen wara migh itt Presterlighit Konungs rike, och itt helught folck. Thet äre the ord som tu skalt säya Jsraels barnom.
	Mose kom och samman kalladhe the äldsta j folcket, och framsette all thenna orden för them, såsom HERREN budhit hadhe. Oc alt folcket swaradhe til sammans och sadhe, Alt thet HERREN sagdt haffuer, wilie sij göra. Och Mose sadhe folcksens ord HERRANOM igen. Och HERREN sadhe til Mose, Sij, iagh wil komma til tigh vthi en tiock molnskyy, at folcket skal höra mijn ord, som iagh talar medh tidh, och troo tigh ewerdeligha. Och Mose förkunnadhe HERRANOM folcksens ord.
	HERREN sadhe til Mose, Gack bortt til folcket, och helgha them j dagh och j morghon, at the twå sijn klädher, och äro redho på tridie daghen, ty på tridie daghen warder HERREN nedher stijghandes vppå Sinaj bergh för allo folckena, Och vpsett tekn omkring folcket, och sägh til them, Wachter idher at j icke gåån vppå berghit, eller kommen widh endan på thy. Ty then som kommer widh berghit, han skal dödhen döö, Jngen hand skal kooa widh honom, vthan han skal warda stenat, eller med skott genom skuttin, ee hwadh thz är, diwr eller menniskia, skal thet icke leffua. När man hörer itt longsampt liudh, skola the gå in til berghit.
	Mose steegh nidh aff berghit til folcket och helghadhe them. Och the twådde sijn klädher. Och han sadhe til them. Warer redho på tridie daghen, och ingen komme widh sina hustru.
	Som nu then tridie daghen kom, och morghonen wardt, tå hoff sigh vp itt dunder och liungeeld, och en tiock molnskyy på berghena, och itt liwdh aff een ganska skarp baswn, och folcket som j läghret war wardt förfärat. Och Mose förde folcket vthu läghret emoot Gudh, och the tingo in vnder berghit.
	Och hela Sinaj bergh dambadhe ther aff at {RERREN} [HERREN] steegh nidher vppå thet j eeld. Och tess röök gick vp såsom röken aff en vgn, så at hela berghit bäffuadhe swårligha. Och basunens liwdh gick och wardt iw starckare. Mose taladhe, och Gudh swaradhe honom lffuerliudt. Tå nu HERREN nidher kommen war vppå Sinaj bergh offuan vppå kulölan, kalladhe han Mose vp på bergskullan. Och Mose steegh tijt vp.
	Tå sadhe HERREN til honom, Gack nidher, och betygha folkena at the icke trädha fram til HERRAN, at the skola see honom, och monge

#106 falla aff them. Theslikes Presterna som nalkas HERRANOM, the skola och helgha sigh, at HERREN icke förgör them. Mose sadhe til HERRAN, Folcket kan icke stigha vp på berghit Sinaj, ty tu haffuer betyghat oss, och sagdt, Sett tekn vp omkring berghit, och helgha thet.
	HERREN sadhe til honom, Gack, stijgh nidh, Tu och Aaron medh tigh skolen vpstigha. Men Presterna och folcket skola icke trädha in til, så at the vpstigha til HERRAN, på thet han icke skal förgöra them. Och Mose steegh nidher til folcket, och sadhe them thetta.

	XX. Capitel.
OCh Gudh talade all thesso orden, JAGH är HERREN tin Gudh, then tigh vthfördt haffuer aff Egypti lande vthu träldomsens huse. TV SKALT inga andra Gudhar haffua jemte migh, Tu skalt icke göra tigh någhot beläte, ey heller ellies någhon lijknelse, antingen effter thet offuan til är j himlenom, eller effter thet nidhre är på jordenne, ey heller effter thet, som j watnena är vnder jordenne. Bedh icke til them, och  tiena them icke, Ty jagh HERREN tin Gudh är en starck hempnare, then som sökier fädhernas misgerning, in på barnen, alt in til tredie och fierde ledh, the som migh hata. Och gör barmhertigheet vppå mong tusende som migh haffua käär, och hålla mijn bodh.
TV SKALT icke misbruka HERRANS tins Gudz nampn, ty HERREN skal icke läta honom bliffua ostraffat som hans nampn misbrukar. 
TENCK VPPÅ Sabbaths dagen, at tu helghar honom. Sex daghar skalt tu arbeta, och göra alla tina gerning. Men på siwnde daghenom, är HERRANS tins Gudz Sabbath, tå skalt tu intit arbete göra, ey heller tin son, ey heller tijn dotter, ey heller tin tienare, ey heller tijn tienarinna, ey heller tin öök, ey heller tin fremling, som innan tins stadz port är. Ty vthi sex daghar haffuer HERREN giordt himmel och iord och haffuet, och hwad ther inne är, och hwilade på siwnde daghenom. Ther före welsignade HERREN Sabbaths daghen, och helghadhe honom.
TV SKALT ära tin fader och tina moder, på thet tu skalt lenge leffua i landena, som HERREN tin Gudh tigh giffua skal.
TV SKALT icke dräpa.
TV SKALT icke göra hoor.
TV SKALT icke stiäla.
TV SKALT icke bära falskt witnesbyrd emoot tin nästa.
TV SKALT icke haffua lusta til tins nästes hws.
TV SKALT icke begära tins nästes hustru, ey heller hans tienare, eller hans tienerinno, ey heller hans oxa, ey heller hans åssna, ey heller någhot, thet tin näste haffuer. 
Och alt folcket sågh dundret och liungeelden, och basunens liwdh, och berghit rykandes, och fruchtadhe sigh, och flydde trädhandes fierran, och sadhe til Mose, Tala tu medh oss, wij wilie höra ther til, och lät icke Gudh tala medh oss, at wij icke skole döö. Mose taladhe til folcket, Fruchter idher intit, ty Gudh är kommen til at försökia idher, och at hans fruchtan skal wara för idhor öghon, at j icke synden.
	Och folcket trädde longt jfrå, men Mose gick in til mörkret ther Gudh vthi war. Och HERREN sadhe til honom, Så skalt tu säya Jsraels barnom, J haffuen seedt at iagh aff himmelen haffuer talat medh idher, ther före skolen j ingen ting hålla lika widh migh. Silffuer Gudhar och gyllene

#107 Gudhar skolen j icke göra idher. Jtt altare aff iord gör migh, ther tu vppå titt brenneoffer och tackoffer, tijn fåår och fää skalt, ty på hwadh rwm iagh stichtar mijns nampns åminnelse, ther wil iagh komma til tigh, och welsigna tigh.
	Och om tu wilt göra migh itt steen altare, skalt tu icke göra thet aff huggen steen, För ty, om tu faar ther ått medh tin knijff, så gör tu thet oskärdt. Tu skalt ock icke vpstigha på trappor til mitt altare, at tijn skam icke skal ther bliffua vptäckt.

	XXI. Capitel.
TEsse äre the retter som tu skal titt folck föregiffua, Om tu köper en Hebreisk trääl, han skal tiena när tigh j sex åår, på siwnde årena skal han vthgå frij och ledogh. Är han allena kommen, så skal han ock allena vthgå, Är han kommen giffter, så skal hans hustru vthgå medh honom. Haffuer hans herre giffuit honom hustru, och hon haffuer födt söner eller döttrar, så skal hustrun och barnen höra herranom til, och han skal gå allena vth. Om trälen sägher, Jagh haffuer min herra, och mijn hustru och mijn barn käär, iagh wil icke warda frij, så haffue hans herre honom bortt för Gudhanar, och hålle honom in til dörena eller dörträän, och bore honom igenom örat medh en syyl, och han ware hans trääl ewerdeligha.
	Om någhor sälier sina dotter til een trälinna, så skal hon icke vthgå såsom trälar, Behagher hon icke sinom herra, och han haffuer ingom förloffuat henne, han skal läta henne frij, men til fremmande folck haffuer han ingen macht at sälia henne, effter han haffuer försmåått henne. Giffuer han henne sinom son, tå skal han låta henne niwta dotters rett. Giffuer han honom ena andra, så skal han icke förweghra tesso hennes kost, klädher och echteskaps plicht. Gör han icke thenna try stycken, så skal hon frij vthgå, och intit betala.
	Then som slåår ena menniskio så at hon  döör, han skal dödhen döö. Haffuer han thet icke giordt medh wilia, vthan Gudh haffuer lätit henne oförwarandes falla honom j hender, så skal iagh settia tigh itt rwm före tijt han fly skal. Om någhor gåår sin nästa effter medh argheet, och dräper honom medh försååt, then skalt tu tagha jfrå mitt altare, så at man skal däpa honom.
	Then som {sni} [sin] fadher eller modher slåår, han skal dödhen döö.
	Then som stiäl ena menniskio och sälier henne, så at man finner honom ther med, han skal dödhen döö.
	Then som bannar fadher eller modher, han skal dödhen döö.
	Ther som någhre män kijffua til hopa, och then ene slåår then andra medh en steen, eller medh näffuan, så at han icke döör, vthan ligger på sengenne, fååss han widh, så at han vthgåår widh sin staaff, så skal han som slogh honom, wara orsaker, vndantaghno at han skal betala honom hwadh han försumat haffuer, och giffua honom hans läkiare löön.
	Then sin trääl eller trälinno slåår medh staaff, så at han döör vnder hans hender, skal han lidha ther straff före, Leffuer han offuer twå eller tre daghar, så skal han icke lidha ther straff före, ty thet är hans peninga.
	Om män kijffua til hopa, och någhon thera stöter någhen quinno som haffuande är, så at henne förgåås barn, och henne dock ellies intit skadhar, så skal man nepsa honom til peninga, så mykit som quinnonnes man honom pålegger, och skal thet vthgiffua effter mäklares kendning, Skadhar henne någhot, tå skal han giffua siäl för siäl, ögha för ögha, tand för tand, 

#108 hand för hand, foot för foot, brennande för brennande, såår för såår, blånat för blånat.
	Then som slåår sin trääl eller trälinno j öghat, och fördärffuar thet, han skal låta them frij lööss för öghat. Sammalunda om han slåår sin trääl eller trälinno een tand vth, skal han them frij lööss låta för tandena.
	Om en oxe stångar en man eller quinno, så at han döör, så skal man then oxan stena, och icke äta hans köt, och så är oxans herre orsaker. War oxen til förenna waan at stångas, och hans herre är ther om tilsagd, och han icke bewaradhe honom, och ther offuer dräper en man eller quinno, så skal man stena then oxan, och hans herre skal döö. Warder honom peninga pålagde, så skal han giffua til at lösa sitt lijff, så mykit som honom pålagdt mwarder. Sammalunda skal man ock medh honom handla, om han en son eller dotter stångar. Stångar han en trääl eller trälinno, så skal han giffua them theras herra trettiyo silffuer Siklar, och oxan skal man stena.
	Om någhor öpnar ena groop, eller gräffuer ena groop, och täcker henne icke til, och en oxe eller åssne faller så ther vthi, tå skal gropennes herre lösa thet medh peningar, och giffua them tess herra igen, men kroppen skal wara hans.
	Om någhor mans oxe stångar en annars oxa, så at han döör, tå skola the sälia then leffwande oxan, och byta peningana, och teslikes byta kroppen. War thet witterlighit at oxen war til förenne waan at stångas, och hans herre icke bewaradhe honom, tå skal han giffua en oxa för then andra, och behålla kroppen.

	XXII. Capitel.
OM någhor stiäl en oxa eller itt fåår, och slachtar thet, eller sälier, han skal igen giffua fem oxar för en oxa, och fyra fåår för itt fåår.
	Om en tiuff beslaghen warder, at han bryter sigh in, och fåår hugg til dödz, så skal ingen blodz rett gå öffuer dråparen. Men är solen offuer honom vpgången, tå skal man blodz retten gå låta.
	En tiuff skal igen betala. Haffuer han intit, så skal man sälia honom för hans tiuffnat. Finner man tiuffnadhen när honom leffuande, thet wari sigh oxe, åssne eller fåår, så skal han giffua dubbelt igen.
	Om någhor gör skadha på åker eller wijngård, så at han läter sin booscap skadha göra vthi en annars åker, han skal aff thet betsta j sin åker och wijngård igen betala.
	Om en eeld vpkommer, och fenger j törne, så at skylanar eller sädhen som än nu ståår, eller åkren vpbrend warder, thet skal han betala igen som eelden slept haffuer.
	Om någhor fåår sinom nästa peninga eller tyygh til at göma, och them samma warder thet stolet vthu hwset, finner man tiuffuen, tå skal han giffua thet twefalt igen. Finner man icke tiuffuen, så skal man haffua hwsswerden fram för Gudhanar, om han icke haffuer kommit sina hand widh sins nästes ting.
	Och om en then andra skyllar för någhon orett, ware sigh om oxa, eller åssna, eller fåår, eller klädher eller hwadh som helst bortkommit är, tå skal begges theras saak komma in för Gudhanar, huilken Gudhana fördöma, han skal betala sinom nästa dubbelt igen.
	Om någhor setter nidher när sin nästa, åssna, eller oxa, eller fåår, eller hwadh booscap thet kan wara, och thet döör, eller ellies fåår skadha, eller warder honom bortdriffuit, så at ingen seer thet, så skal thet komma til en

#109 eedh them emellan widh HERRAN, at han icke haffuer lätit komma sina hand widh hans nästes ting. Och äghanden skal then annamma, at hin icke skal giffuat igen. Om en tiuff stiäl honom thet jfrå, skal han tå betala thet äghandenom igen. Warder thet riffuit, skal han haffua fram witne ther vppå, och så intit igen giffua.
	Om någhor länar aff sin nästa, och thet warder förderffuat eller döör, så at tess herre ther icke när är, tå skal han giffua thet igen. Är tess herre ther när, tå skal han icke giffua thet igen, mädhan han thet för sina peninga leegdt haffuer.
	Om någhor lockar een jungfru, then än nu icke förloffuat är, och läghrar henne, han skal giffua henne hennes morghongåffuor, och haffua henne til hustru. Om hennes fadher försön honom henne, skal han tå vthgiffua peninga så mykit som jungfruers morghongåffuor tilhörer.
	Een trolkona skalt tu icke låta leffua. Then som haffuer werdzscap medh någhon booscap, han skal dödhen döö. Then som offrar Gudhom vthan HERRANOM allena, han ware förbannat.
	Fremlingar skaly tu icke beröffua eller vndertryckia, för ty j haffuen ock warit fremlingar j Egyptj lande.
	J skolen ingen enkio och fadherlööss barn bedröffua. Bedröffuar tu them, så warda the ropande til migh, och iagh skal höra theras roop, och mijn wreedhe skal förgrymma sigh, så at iagh dräper idher medh swerd, och idhra hustrur skola warda enkior, och idhor barn fadherlööss.
	När tu länar mino folcke peninga thet fattigt är när tigh, skalt tu icke haffua tigh så medh honom som en ockrare, och intit ocker på honom bedriffua.
	När tu tagher en klädhnat til pantt aff tin nästa, skalt tu få honom thet igen förra än solen gåår nidh, för ty, hans klädhnat är hans hwdz eendista offuerteckilse the han vthi soffuer.  Ropar til migh, så wil iagh höra honom, ty iagh är barmhertugh.
	Gudhanar skalt tu icke banna, och then öffuersta j titt folck skalt tu icke lasta.
	Tijn fyllelse och tårar skalt tu icke fördröya. Tin första son skalt tu giffua migh. Så skalt tu ock göra medh tinom oxa och fåår. J siw dagha lät thet bliffua när sinne modher, på ottonde daghenom skalt tu giffua migh thet.
	J skolen wara itt helight folck för migh. Ther före skolen j intit kött äta, thet som på markenne aff diwrom riffuit är, vthan kasta thet för hundana.

	XXIII. Capitel.
TV skalt icke troo lögnachtight taal, så at tu gör enom ogudactugom bijstånd, och warder itt wrångt witne.
	Tu skalt icke fölia hopen effter til thet ondt är, och icke swara för retten, så at tu effter hopen wiker jfrå thet rett är.
	Tu skalt icke beprydha then fattigha j hans saak.
	När tu finner tins owens oxa eller åssna, at han faar wil, så skalt tu ledhan hem til honom igen.
	När tu finner hans åssna som tigh hatar liggia vnder bördonne, skalt tu icke läta honom liggia, vthan hielpa honom vp.
	Tu skalt icke böya tijns fattighes rett j hans saak.
	War fierrran jfrå falska saker, Then oskyllugha och rettferdugha skalt tu icke dräpa, ty iagh giffuer ingom ogudhactughom rett.

#110
	Tu skalt icke tagha mutor, för ty mutor förblinda the seende, och förwenda the retferdughas saker.
	Tu skalt icke vndertryckia fremlingar, ty j weten huru the fremlingar j hiertat likar, effter j haffuen och fremlingar warit j Egyptj lande.
	J sex åår skalt tu såå titt land, och insamla tess frucht, på siwnde årena skalt tu låta thet hwijlas och liggia, at the fattighe aff titt folk mågha äta ther aff, Och hwadh offuer bliffuer, lät wildiwren på markenne äta thet. Så skalt tu ock göra medh tinom wijngård och olioberghe.
	J sex daghar skalt tu göra titt arbete, men then siwnde daghen skalt tu skona, på thz tin oxe och åssne mågha hwijla sigh, och tinne tienerinnos son, och fremlingen wedherquekia sigh.
	Alt thet iagh idher sagdt haffuer, thet håller. Och andra Gudhars nampn skolen j icke j hoghkomma, och aff idhar munn skola the icke hörde warda.
	J tree resor om året skolen j hålla migh höghtijdh, nemligha, the osyradhe brödz höghtijdh skalt tu hålla, at tu j siw dagha osyrat brödh äter (såsom iagh tigh budhit haffuer) j then tijdhen j Abibs månat, för ty vthi honom ästu vthfaren vthu Egypten (Men kom icke medh toma hender fram före migh) Och then höghtijdhen när tu först begynnar bergha thet tu på markenne sådt haffuer. Och insamlingennes höghtijdh j årsens vthgång, när tu titt arbethe vthaff markenne insamlat haffuer.
	Tree resor om året skal alt thet mankön är, komma fram för HERRAN Gudh.
	Tu skalt icke offra mitt offers blodh medh surdeegh.
	Och mins höghtijdhes feta skal icke bliffua qwartt in til morghonen.
	Förstlingen aff första fruchten på tinne mark, skalt tu föra in vthi HERRANS tins Gudz hws. Och skalt icke koka kidhet, så lenge thet på sinne modhers miölk är.
	Sij, iagh sender en ängel fram före tigh, then tigh skal bewara på wäghen, och föra tigh til thet rwm som iagh bereedt haffuer. Ther före tagh tigh wara för hans ansichte, och hör hans röst, och förbittra honom icke, ty han skal icke skona idher när j brotzlighe ären, Och mitt nampn är j honom, Hörer tu hans röst, och gör alt thet iagh sägher tigh, så skal iagh wara tina fienders fiende, och tina mootståndares mootståndare.
	När nu min ängel gåår fram före tigh, och förer tigh til the Amorreer, Hetheer, Phereseer, Cananeer, Heueer och Jebuseer, och iagh förgör them, tå skalt tu icke tilbidia theras Gudhar, ey heller tiena them, och icke göra såsom the göra, vthan skalt theras affgudhar bortkasta och sönderslå them. Men HERRANOM idhrom Gudh skolen j tiena, så skal han welsigna titt brödh och titt watn, och skal alla kranckheet tagha tigh jfrå.
	Jngen eensam eller ofruchtsam skal wara j tino lande, och iagh skal låta tigh bliffua gamlan.
	Jagh skal senda mijn förskreckilse fram före tigh, och göra all folck {för tuiffllat} [förtuifflat] tijt tu kommer, och skal låta alla tina fiender komma på flychtena för tigh. Jagh skal senda getingar fram före tigh, som skola för tigh vthiagha the Heueer/ Cananeer och Hetheer.
	Jagh skal icke vthdriffua them på itt åår för tigh, at landet icke skal ödhe warda, och wildiwr föröka sigh emoot tigh, toghligha skal iagh driffua them vth för tigh, in til tess tu må wexa til, och besittia landet, och skal iagh settia titt landamäre thet rödha haffuet, och the Philisteers haff, och öknena alt in til elffuena. Ty iagh skal giffua landzens inbyggiare j tina hand, at tu skalt vthdriffua them före tigh. Tu skalt intit förbund göra med them eller medh theras Gudhar, vthan lät icke boo them j tino lande, at the icke komma tigh til at synda emoot migh. För ty, om tu tienar thera Gudhar, kommer thet tigh til förargelse.

#111 
	XXIIII. Capitel.
OCh til Mose sadhe han, Stijgh vp til HERRAN, tu och Aaron, Nadab och Abihu, och the siwtiyo äldste j Jsrael, och tilbedhien fierran. Och Mose nalke sigh allena in til HERRAN, och lät the andra intit nalkas, och folckit komme ey heller medh honom vp.
	Mose kom och förtalde folckena all HERRANS ord, och alla retter. Tå swaradhe alt folckit medh eenne röst och sadhe, All the ord som HERREN sagdt haffuer, wilie wij göra.
	Tå screff Mose all HERRANS ord, och stoodh om morghonen bittijdha vp, och bygde itt altare nedhan widh berghit, medh tolff stodhar, effter the tolff Jsraels slechter, och sende tijt vnga män aff Jsraels barnom, at the skulle offra ther vppå brenneoffer, och tackoffer HERRANOM aff stutar.
	Och Mose toogh helfftena aff blodhit, och lät thet vthi itt becken, then andra helfftena stenckte han vppå altaret, och toogh förbundzens book, och laas henne för folckzens öron. Och tå the sadhe, Alt thet HERREN sagdt haffuer wilie wij göra och effterlydha, tå toogh Mose blodhit, och stenckte folckit ther medh och sadhe, Sij, thetta är förbundzens blodh, huilkit HERREN medh idher gör offuer all thenna orden.
	Tå stigho Mose, Aaron, Nadab och Abihu, och the  siwtiyo äldste aff Jsrael vp, och sågho Jsraels Gudh. Vnder hans föter war såsom en skiön Saphyr, och såsom en himmel tå han klaar är. Och han lät icke sina hand. komma offuer the yppersta aff Jsrael. Och tå the hadhe skodhat Gudh, åto the och drucko.
	Och HERREN sadhe til Mose, Kom vp til migh på berghit, och bliff ther, at iagh giffuer tigh steentafflor, och lagh och budhord the lagh scriffuit haffuer, huilka tu them lära skalt. Tå stoodh Mose vp och hans tienare Josua, och steegh vp på Gudz bergh, och sadhe til the äldsta, Bliffuen här til tess wij komme igen til idher, Sij, Aaron och Hur äro när idher, kommer någhon saak på ferde, then må j haffua jn för them.
	Tå nu Mose kom på berghit, offuerteckte en molnskyy berghit. Och HERRANS herligheet boodde vppå berghena Sinaj och offuerteckte thet medh monskyyn j sex daghar, och han kalladhe Mose på siwnde daghenom vthu skynom. Och HERRANS herligheetz anseende war såsom en förtärande eeld offuerst på berghena för Jsraels barnom. Och Mose gick mitt in j skyyn, och steegh på berghit, och bleff vppå berghena j fyratiyo daghar och fyratiyo nätter.

	XXXV. Capitel.
OCh HERREN taaladhe medh Mose och sadhe, Sägh Jsraels barnom at the giffua migh itt heffoffer. Och tagher thet aff huar man then som ther til itt frijwilliogt hierta haffuer. Och thetta är heffoffret som j skolen tagha aff them, Gull, silffuer, koppar, golt silcke, skarlakan, rosinrödt, hwitt twinnat silke, getahåår, rödhlett wedhurskin, tachsskin, furoträä, olio til lampor, specerij til smörielse och gott röökwerck, Onichsteen, och infattadhe stenar til lijff kiortelen och til skiölden.
	Och the skola göra migh en helghedom, at iagh må boo jbland them, effter som iagh wil wijsa tigh een efftersyyn til tabernaklit, och til alt thet som ther tilhörer, så skole j göra thet.
#112
#113
	Gören en Arck aff furoträä, halfftridie alen skal wara lengden, halff annor alen breedden, och halff annor alen höghden, och tu skalt bedragha honom medh gott gull, innan och vthan, och gör en gyllene krantz offuan omkring, och giwt fyra ringar aff gull, them skalt tu settia j all fyra hörnen, så at twå ringar äro på then ena sidhonne, och twå på then andra sidhonne. Och gör stenger aff furoträä, och bedragh them medh gull, och stick them in j ringana på sidhonne aff Arken, at man må bära honom ther medh, och skola the bliffua j ringomen, och icke warda vthdraghna. Och tu skalt leggia vthi Arcken thet witnesbyrd som iagh skal få tigh.
	Tu skalt ock göra en Nådhastool aff klart guld, halffrridie alen skal wara lengden på honom, och halff annor alen breedden. Och tu skalt göra twå Cherubim aff tett gull på bådha endanar aff Nådhastolenom, så at en Cherub är på thenna endanom, then andre på them andra endanom, och alt så äre twå Cherubim på Nådhastolens endom. Och the Cherubim skola vthreckia sina wingar offuan öffuer, så at the offuerteckia Nådhastolen med theras wingar, och huar annars andlete stå emoot huart annat, och theras andlete skola see vppå Nådhastolen. Och tu skalt settia Nådhastolen offuan vppå Arcken, och leggia j Arcken thet witnes byrd som iagh skal få tigh.
	Och tedhan wil iagh betygha tigh, och tala medh tigh, nemligha vthaff Nådhastolenom emellan the twå Cherubim som äre vppå witnes byrdzens Arck, alt thet som iagh wil befala tigh til Jsraels barn.
	Tu skalt ock göra itt bord aff furoträä, twå alna skal tess lengd wara, och een alen breedden, och halff annor alen höghden, och tu skalt bedragha thet medh klart guld, och göra en gyllene krantz om kring thet, och ena listo omkring, een handbreet högh, och en gyllene krantz omkring listona. Och skalt tu göra ther fyra gyllene ringar til, vppå the fyra hörnen på tess fyra fötter hardt vnder listonne skola ringana wara, at man må stinga stenger ther in och bära bordet, Och tu skalt göra stengerna aff furoträä, och bedragha them medh guld, at bordet må ther medh wara burit.
	Tu skalt ock göra tess faat, skedhar, kannor, skålar, aff klart guld, at man ther medh vth och in skencker. Och skalt tu altijdh leggia skodhobrödh fram för migh på bordet.
	Tu skalt ock göra en liusastaka aff klart tett guld, leggen ther vppå skal wara medh röör, skålar, knöpar och blomor. Sex röör skola vthgå på sidhonne aff liusastakan, aff huario sidhonne tree röör, huar och een röör skal haffua tree skålar såsom mandelnöter, knöpar och blomor. Thetta skola wara the sex röör som vthgå aff liusastakanom. Men läggen aff liusastakanom skal haffua fyra skålar, och ther til knöpar och blomor, och jw en knööp vnder twå röör aff the sex som gå vthaff liusastakanom. Ty bådhe knöpar och röör skola gå ther vthaff, och altsamman klart tett guld.
	Och tu skalt göra siw lampor offuan vppå, så at the lysa emoot hwar andra, och liusanäpor, och slecke tyygh alt aff klart guld. Vthaff en centener klart guld skalt tu göra honom, medh all tesse tyygh. Och see til at tu alt gör effter then efftersyyn som tu på berghena seedt haffuer.
#114 
#115 
	XXVI. Capitel.
TAbernaklet skalt tu göra aff tiyo tapeter aff hwitt twinnat silke, aff golt silke, aff skarlakan och rosinrödt. Cherubim skalt tu göra ther vppå konsteligha. Lengden på hwart tapetet skal wara otta och tiwghu alnar, breedden fya alna, och skola alla tiyo wara eens, och skola iw wara fem tilhopafögd, thet ena widh thet andra. Och tu skalt göra lyckior aff golt silke allestädhes på stadhet på tapeten, at the mågha tilhopa föghas, at iw tw och tw på sitt stadh kunna tilsamman fästas, femtiyo lyckior på huart tapetet at thz ena må fästas widh thet andra. Och tu skalt göra femityo gyllene hechte, ther man the tapeter medh tilsamman knäpper, thet ena widh thet andra, til tess thet bliffuer itt tabernakel.
	Tu skalt och göra ellofua tapeter aff geta håår til offuerteckilse offuer tabernaklet, Lengden aff huart tapetet skal wara tretiyo alnar, bredden fyra alnar. Och skola all ellofua wara lika stoor, fem skalt tu medh huart annat tilhopa fögha, och sedhan sex tilhopa medh huart annat, så at tu gör thet siette tapetet dubbelt framman för tabernaklet. Och tu skalt göra femtiyo lyckior på stadhet aff huart tapetet, at the mågha tilhopa knäppas med huart annat. Och skalt tu göra femtiyo koppar hechte, och knäppa hechten in vthi lyckionar, at tapeten tilsamman föghas, och warda een täckilse. Men thet offuer är j lengdenne aff tapeten på tabernaklet, skalt tu helfftena läta hengia vth offuer tabernaklet på bådha sijdhor een alen longt, så at thet offuer är, bliffuer på sidomen aff tabernaklet, och betecker thet på bådha sidhor.
	Vthoffuer thenna teckelse skalt tu göra een annor offuerteckilse aff rödhlett wädhurskin. Och ther til  en offurteckilse aff tachsskin.
#116
#117
	Tu skalt ock göra brädher til tabernaklet aff furoträä, huilken stå skola, tiyo alna longt skal huart brädhet wara, och halff annor alen breedt. Twå nockor skal huart brädhet haffua, så at thet ena må settias widh thet andra. Alt så skalt tu göra all brädhen til tabernaklet. Tiwghu aff them skola stå södher, the skola haffua fyretiyo silffuer föter nedhan vnder, jw twå föter vnder huart brädhet på sina twå nockor. Sammalunda på then andra sidhonne norr vth skola ock stå tiwghu brädher, och fyretiyo silffuer föter, jw twå föter vndher huart brädhet. Men baak j tabernaklet wester vth, skalt tu göra sex brädher, ther til tw brädher baak j the tw hörnen aff tabernaklet, så at huart thera aff the tw brädhen laghar sigh medh sitt hörne brädhe jfrå nedhan alt vp ått, och komma offuan til lika tilhopa medh een krampo, så at thet äro otta brädhe medh theras silffuer föter, huilke skola wara sexton, jw twå vnder itt brädhe.
	Och tu skalt göra skottstenger aff furoträä, fem til the brädhen som äro på then ena sidhonne j tabernaklet, och fem til the brädhen på then andra sidhonne j tabernaklet, och fem til the brädhen baak j tabernaklet wester vth. Och tu skalt skiuta stengerna mitt offuer brädhen vth ått, och fatta them all tilhopa jfrå thet ena hörnet til thet andra. Och skalt tu bedragha brädhen medh guld, och ringanar på them göra aff guld, at man skiuter stengerna ther in. Och stengerna skalt tu bedragha medh guld, Och så skalt tu nu göra tabernaklet, effther thz settit som tu seedt haffuer på berghena.
	Och tu skalt göra en forlott aff golt silke, skarlakan och rosenrödt och twinnat hwitt silke, Och tu skalt göra Cherubim ther vppå konsteligha, och tu skalt hengia thet på fyra stolpar aff furoträä, the som bedraghne äro medh guld, och haffua gyllene knappar, och fyra silffuer föter. Och skalt tu knäppa forlotten ther in til medh hechter, och settia witnes byrdzens Arck innan för forlotten, at han är idher en åtskilnat emellan thet helgha och thet aldra helghasta.
	Och tu skalt settia Nådhastolen på wintesbyrdzens Arck vthi thet aldra helghasta. Men bordet sett vthan för forlotten, och liusastakan twert offuer emoot bordet södher vth j tabernaklet, så at bordet ståår nörr vth.
	Och skalt tu göra itt klädhe j tabernaklens döör, wirkat medh golt silke, rosenrödt, skarlakan och hwitt twinnat silke. Och skalt tu göra fem stolpar til thet samma klädhet aff furoträä offuerdraghna medh guld, medh gyllene knappar, och tu skalt giuta them fem koppar föter.
#118
#119 
	XXVII. Capitel
OCh tu skalt göra itt altare aff furoträä, fem alna longt och breedt, så at thet warder rett fyrakant, och tree alna högt, Horn skalt tu göra på all fyra hörnen, och tu skalt offuerdragha thet medh koppar. Gör ock askokäril, skofflar, becken, gafflar, kolpannor, Alt thet ther tilhörer skalt tu göra aff koppar. Tu skalt och göra en galler såsom

#120 itt näätt aff koppar, och fyra koppar ringar på tess fyra hörn. Tu skalt  och görat jfrå nedhan vp ått kring om Altaret, så at galleren recker mitt vppå altaret. Och skalt tu göra stenger till altaret aff furoträä offuerdraghna med koppar, och skalt tu stinga stengerna in j ringana, så at stengerna äro på bådha sidhor aff altaret, ther man må bära thet medh. Och skalt tu så görat aff brädher, at thet bliffuer iholt, såsom tigh på berghit wijst är.
	Tu skalt ock göra en gård til tabernaklet, en boonat af hwitt twinnat silke, på the ena sidhon hundradha ala long södher vth, och tiwghu stolpar på tiwghu koppar föter, och theras knappar medh theras giordar aff silffuer. Sammalunda ock nörr vppå en boonat hundradhe alna long, tiwghu stolpar på tiughu koppar föter, och theras knappar medh theras {gior dar} [giordar] aff silffuer. Men wester vth offuer gårdzens breedde skal wara en boonat femtiyo alnar long, tiyo stolpar på tiyo föter. Öster vth offuer gårdzens breedde skal wara femtiyo alna, så at boonadhen haffuer på enne sidhonne femton alna, ther til tree stolpar på tree fötter. Och femton alna på then andra sidhonne, ther til tree stolpar på tree fötter.
	Men j gårdzens ingång, skal wara itt klädhe tiwghu alna breedt, stickat medh golt silke, skarlakan, rosenrödt, och hwitt twinnat silke, ther til fyra stolpar på theras fyra fötter, Alle stolparna kring om gården skola haffua silffuer giordar, och silffuer knappar, och koppar fötter, Och lengden på gården skal wara hundradhe alnar, breedden femtiyo, höghden fem alna, aff hwitt twinnat silke, och theras fötter skola wara aff koppar. Och alt thet som tabernaklet tilhörer til allahanda embete, och alla tess pålar, och alla gårdzens pålar skola wara aff koppar.
	Biudh Jsraels barnom at the bära til tigh then aldra klaresta olio stött aff olio trää til lyssning, at man altijdh ther aff läter j lamporna vthi witnesbyrdzens tabernakel vthan för förlotten som henger för witnesbyrdet.
	Och Aaron medh hans söner skola thetta sköta, jfrå morghonen alt in til afftonen för HERRANOM. Thet skal wara idher en ewig sedh in til idhra effterkommande, jbland Jsraels barn.

	XXVIII. Capitel.
#121
# 122 OCh tu skalt tagha tigh tin brodher Aaron, och hans söner vthaff Jsraels barnom, at han skal wara min Prester, nemligha, Aaron och hans söner, Nadab, Abihu, Eleazar, och Jthamar. Och tu skalt göra tinom brodher Aaron heligh klädher som äre herligh och skiön, Och tu skalt tala medh allom them som itt wijst hierta haffua, the iagh medh wijsshetennes anda vpfylt haffuer, at the {gora} [gära] klädher åt Aaron til hans wiyelse, at han bliffuer min Prester.
	Och thetta äre klädhen som the göra skola. Skiöld, lijffkiortel, silkeskiortel, trångkiortel, hatt och belte. Altså skola the göra tinom brodher Aaron och hans söner heligh klädher, at han skal wara min Prester, ther til skola the tagha guld, golt silke, scharlakan, rosinrödt, och hwitt silke.
	Liffkiortelen skola the göra aff guld, golt silke, scharlakan, rosinrödt, och twinnat hwitt silke, konsteligha at han warder sammanfögd på bådha axlar, och tilhopa bunden på bådha sidhor, och hans belte the offuer skal wara aff samma konst och werck aff guld, golt silke, scharlakan, rosinrödt, och twinnat hwitt silke.
	Och tu skalt tagha twå Onichinerstena, och graffua ther vppå Jsraels söners nampn, på hwar thera sex nampn, effter som the äre gamle til. Thet skalt tu bestella medh the steensnidhare, som graffua jnsigler, så at the warda infattadhe j guld, och tu skalt fästa them vppå axlanar på lijffkiortelen, at the äre åminnelse stenar för Jsraels barn, at Aaron dragher theras nampn på bådha sina axlar, til åminnelse för HERRANOM.
	Och tu skalt göra gyllene spenne, och twå kädhor aff klart guld, som vp åt gå skola, them skalt tu fästa vthi spennen.
	Ämbetes skiölden skalt tu göra effter konst, såsom lijffkiortelen, aff guld, gult silke, scharlakan, rosinrödt, och twinnat hwitt silke, fyrahörnat skal han wara, och twefall. Een hand breedt skal wara hans lengd, och en hand breedt hans breed. Och tu skalt vpfyllat medh fyra radher aff stenar.
	Then första radhen skal wara en Sardins, Topatz, Smaragd. Then andra en Rubijn, Saphyr, Dimant. Then tridie en Lyncuter, Achat, Amethist. Then fierde en Turchos, Onich, Jaspis, vthi guld skola the satte warda på alla radher, och skola stå effter the tolff Jsraels söners nampn vth, graffuen aff steensnidhare huar thera medh sitt nampn, effter the tolff slechten.
	Och tu skalt göra kädhor til skiölden som nedher åt gå aff klart guld, och twå gyllene ringar, så at tu fäster the twå ringar widh the tw hörnen aff skiölden, och lät komma the twå gyllene kädhonar in vthi the twå ringanar. Men the twå endana aff the twå kädhor skalt tu läta komma in vthi the tw spennen, och fästa them på axlanar aff lijffkiortelen emoot huart annat.
	Och tu skalt göra twå andra gyllene ringar, och fästa them widh the andra tw hörnen aff skiölden, nemligha, til sina brädd ther the vthan på lijffkiortelen medh hengia. Och skalt åter göra twå gyllene ringar, och fästa them emoot huar annan vthan til nedhre på the tw hörnen aff lijffkiortelen, ther som lijffkiortelen kommer tillhopa, Och  man skal tilhopa kneppa skiölden medh sina ringar medh itt golt snöre, in til lijffkiortelsens ringar, så at han ligger hardt in på lijffkiortelen, och skiölden icke losnar jfrå lijffkiortelen.
	Så skal Aaron bära Jsraels barnas nampn vthi ämbetes skiöldenom på sitt hierta, när han gåår in vthi thet Helgha, til een åminnelse för HERRANOM altijdh. Och tu skalt läta Liws och Fulkomligheet j ämbetisskiölden, at the bliffua på Aarons hierta, när han ingåår för HERRANOM, och bär Jsraels barnas ämbete på sino hierta för HERRANOM altijdh.
#123
#124 
	Tu skalt ock göra vnder lijffkiortelen en silkes kiortel alsamman aff golt silke, och offuerst mitt på honom skal wara itt halssmogh, och een boorda omkring halssmoghet tilhopa fållat, at thet icke synder gåår. Och nedhan på hans fåll, skalt tu göra såsom granata äple aff golt silke, skarlakan, rosinrödt, alt om kring, och emellan them gyllene biellor ock alt omkring, så at ther är een gyllenne biella, och ther näst itt granata äple, och åter een gyllene biella medh itt granata äple alt omkring på fållen aff samma silkes kiortil. Och Aaron skal haffua honom vppå när han tienar, så at man hörer klanget aff honom, när han vth och ingåår vthi thet Helgha för HERRANOM, på thet at han icke skal döö.
	Tu skalt ock göra itt ennespan aff klart guld, och gräffua ther vthi effter steensnidhare konst HERRANS heligheet, och tu skalt fästa thet på hatten framman j ennet på Aaron medh itt golt snöre, så at Aaron bäär tess Helghas brist som Jsraels barn helgha j allom sinom gåffuom och helghedom. Och thet skal altijdh wara på hans enne, at han skal försona them för HERRANOM.
	Tu skalt göra en trång kiortel aff hwitt silke, och en hatt aff hwitt silke, och itt stickat belte.
	Och til Aarons söner skalt tu göra kiortlar, belte och huffuor, som äre herligh och skiön, och skalt klädha them vppå tin brodher Aaron medh hans söner, och skalt smöria them, och fylla theras hender, och wiya them at the bliffua mine Prester. Och skalt göra them linnen nedherklädher til at skyla blyghdennes köt, jfrå lendenne alt nedh på låren, och Aaron medh hans söner skola haffua them vppå, när the gå in vthi witnesbyrdzens tabernakel, eller fram til altaret til at tiena vthi thy Helgha, på thet at the icke vmgella theras misgerning, och moste döö. Thet skal wara honom och hans sädh effter honom itt ewigt sett.

	XXIX. Capitel.
THetta moste tu ock göra them til at the skola warda migh wijghde til Prester. Tagh en vngan stwt, och twå wädhrar vthan wanck, osyrat brödh, och osyradhe kakur blandadhe medh olio, och osyradhe tunkakur smorda medh olio, aff hwete miöl skalt tu alt görat, och skalt legggiat vthi en korgh, och vthi korghenom bära thet fram samt medh stutenom och the twå wädhranar.
	Och tu skalt haffua Aaron och hans söner fram för dörena aff witnesbyrdzens tabernakel, och twå them medh watn, och tagha klädhen och klädha vppå Aaron then trånga kiortelen, och  then silkes kiortelen, och lijffkiortelen, och skiölden til lijffkiortelen, och skalt begiorda honom vthan vppå lijffkortelen, och settia hatten vppå hans hoffuudh, och then helgha kronona vppå hatten, Och skalt tagha smöire olio, och giuta vppå hans hoffuudh och smöria honom. Och hans söner skalt tu ock haffua fram, och klädha vppå them then trånga kiortelen, och begiorda bådhe Aaron och them medh belter, och binda huffuonar på them, at the skola haffua Presterscapit til itt ewigt sett. 
	Och tu skalt fylla henderna vppå Aaron och hans söner, och haffua stwten fram för dörena aff witnes byrdzens tabernakel. Och Aaron medh hans söner skola leggia sina hender på hoffuudhet aff stwtenom, och tu skalt slachta stwten för HERRANOM in för dörena aff witnes byrdzens tabernakel. Och skalt tagha aff hans blodh, och stryka vppå altarens horn medh titt finger, och alt thet andra blodhet kasta nedher på botnen til

#125 altaret. Och skalt tagha alt thet feta som är på tarmanar, och thet nätet offuer leffwrena och bådha niwranar medh thet feta som ther på är, och skalt brenna thet vp på altarena. Men stwtens köt, hudhena, och goret skalt tu vpbrenna medh eeld vtthan för läghret, ty thet är itt syndoffer.
	Men then ena wädhuren skalt tu tagha, och Aaron medh hans söner skola leggia theras hender på hans hoffuudh, sedhan skalt tu slachta honom, och tagha hans blodh, och stenckia vppå altaret alt omkring. Men wädhuren skalt tu hugga j stycker, och twå hans inelffuer och föter, och skalt leggia thet på hans stycker och hoffuudh, och brenna vp allan wädhuren på altaret, ty thet är itt brenneoffer HERRANOM, een sööt lwcht HERRANOM.
	Then andra wädhuren skalt tu tagha, och Aaron medh hans söner skola leggia sina hender på hans hoffuudh, och skalt slachtan, och tagha aff hans blodh, och stryka på höghra örnatimpen aff Aaron och hans söner, och vppå tumman aff theras höghra hand, och på största tåån aff theras höghra foot, och skalt stenckia blodhet på altaret alt omkring, och skalt tagha blodhet på altarena, och smörie olio, och stenckia på Aaron och hans klädher, hans söner och theras klädher, Så warder han och hans klädher, hans söner och theras klädher wijgd. Sedhan skalt tu tagha thet feta aff wädhuren, stierten, och thet feta som är på inelffuen, nätet som är offuer leffwrena, och bådha niwrana medh thet feta som ther offuer är, och then höghra boghen (ty thet är fyllelsens wädhur) och itt brödh, och een olio kako, och een tunkako vthu korghenom ther thet osyradhe brödhet j är, then för HERRANOM ståår. Och legg alt thetta på Aarons och hans söners hender, och weeffta thet HERRANOM. Och så skalt tu tagha thet vthaff theras hender, och brenn thet vp på altarena för itt brenneoffer, til een sööt lwcht för HERRANOM. ty thet är HERRANS offer.
	Och tu skalt tagha bröstet aff fyllelsens wädhur Aarons, och skalt weefta thet för HERRANOM, thet skal wara tin deel. Och skalt alt så helgha weefftebröstet och heffuoboghanar, som wefftadhe och heffne äro aff fyllelsens wädhur Aarons och hans söners, Och thet skal wara Aarons och hans söners, til itt ewigt sett aff Jsraels barnom, ty thet är itt heffoffer, och heffoffren skola höra HERRANOM til aff Jsraels barnom j theras tackoffer och heffoffer.
	Men Aarons helgha klädher skola hans söner haffua effter honom, at the ther vthinnan skola warda smorde, och theras hender fylta. Huilken aff hans söner warder prest j hans stadh han skal lädha them vppå j siw dagha, at han skal gå in vthi witnesbyrdzens tabernakel til at tiena vthi the Helgha.
	Tu skalt tagha fyllelsens wädhur, och koka hans köt på heligt rwm. Och Aaron medh hans söner skola äta aff samma wädhurs köte medh brödhet som j korghenom är, in för dörenne aff witnesbyrdzens tabernakel ty een försoning är ther medh skeedd, til at fylla theras hender, at the skola wijgde warda. Jngen annar skal ätat, ty thet är Helight.
	Om någhot offuerbliffuer aff fyllelsens köte, och aff brödhena in til morghonen, thet skalt tu vpbrenna på eelde, och icke läta ätat, thy thet är helight. Och alt så skalt tu göra medh Aaron och hans söner, såsom iagh haffuer budhit tigh. J siw dagha skalt tu fylla theras hender, och huar dagh slachta en stwt, til itt syndoffer til försoning. Och skalt skäära altaret, när tu försonar thet, och skalt smöria thet, at thet skal bliffua wigdt, J siw dagha skalt tu försona och wiya altaret, at thet skal wara tess aldra helghestes altare. Hoo som wil komma widh altaret, han skal wara wijgd.
	Och thetta skalt tu göra medh altaret. Tw lamb årsgammul, skalt tu 

#126 huar dagh offra ther vppå. Jtt lamb om morghonen, thet andra om afftonen. Och til itt lamb en tiyung semblo miöl, blandat medh en fierdung aff itt Hin stött olio, och en fierdung aff itt Hin wijn til drick offer. Medh thet andra lambet om afftonen skalt tu göra såsom medh morghonens spijssoffer och drickoffer, til een sööt lwcht HERRANOM aff offrena. Thetta är thet daghligha brenneoffret in til idhra effterkommande, för dörenne aff witnes byrdzens tabernakel för HERRANOM, ther iagh idher betygha, och medh tigh tala wil. Ther wil iagh Jsraels barnom betyghat och helghat warda j minne herligheet, och wil helgha witnes byrdzens tabernakel medh altarena, och wiya Aaron medh hans söner migh til Prester. Och wil boo jbland Jsraels barn, och wara theras Gudh, at the weta skola, at iagh är HERREN theras Gudh, som them förde vthu Egyptj land, at iagh skulle boo jbland them. Jagh HERREN theras Gudh.

	XXX. Capitel.
TV skalt och göra itt röökaltare til röökning aff furoträä, en alen longt och breedt, rett fyrakant, och twå alna högdt, medh sijn horn, och skalt offuerdraga thet medhklart guld, tess taak, och tess weggiar alt omkring, och tess horn. Och skalt göra en krantz aff guld ther omkring, och twå gyllene ringar vnder krantzen på bådha sidhor, at man må settia ther stenger vthi, och bärat ther medh. Stengerna skalt tu ock göra aff furoträä, och medh guld offuerdragha them, Och skalt settia thet in för förlotten som henger för witnes byrdzens Arck, och för Nådhastolen som är på witnesbyrdet, Tädhan wil iagh betygha tigh.
	Och Aaron skal ther på rökia gott röökwerck huar morghon, när han redher lamponar til. Sammalunda när han vptender lamponar om afftonen, skal han ock rökia sådana röök. Thet skal wara then daghligha röken för HERRANOM när idhra effterkommande. J skolen ingen främande röök göra ther vppå, och intit brenneoffer, ey heller spijssoffer, och intit drickoffer offra ther vppå. Och Aaron skal på tess horn försona en tijdh om året, medh syndoffrens blodh til forsoning Sådana försöning skal skee en gång årligha när idhra effterkommande, ty thet är HERRANOM thet aldra helghesta.
	Och HERREN taladhe medh Mose och sadhe, När tu räknar hoffuudhen aff Jsraels barn, tå skal huar och en giffua HERRANOM försoning för sina siäl, på thet them icke skal wedherfaras een plågha, när the reknadhe warda. Och skal huar och en som med är j talet giffua en halff Sikel, effter Helghedomsens Sikel. En Sikel geller tiwghu Gera. Sådana halff Sikel skal wara HERRANS Heffoffer. Then som j talet är jfrå tiwghu åår och ther vthoffuer, han skal giffua HERRANOM Heffoffer. Then rijke skal icke meer giffua, och then fattighe icke mindre j them halffua Siklenom, som man giffuer HERRANOM til itt Heffoffer, för theras siälars försoning. Och tu skalt sådana försoninga peninga tagha aff Jsraels barnom, och leggia them til Gudz tieniste j witnesbyrdzens tabernakel, så at thet är Jsraels barnom een åminnelse för HERRANOM, at han låter försona sigh offuer theras siälar.
	Och HERREN taladhe medh Mose och sadhe, Tu skalt ock göra itt twettekaar aff koppar medh en koppar foot til at twå vthaff, och skalt settia thet emellan witnes byrdzens tabernakel och altaret, och läta ther watn vthi, at Aaron och hans söner twå theras hender och fötter ther vth, när the gå in vthi witnes byrdzens tabernakel eller til altaret, til at {tina} [tiena] HERRANOM medh röökoffer, på thet at the icke skola döö. Thet skal

#127 honom itt ewight sett wara och hans sädh j theras effterkommandom.
	Och HERREN taladhe medh Mose och sadhe, Tagh tigh alrabesta specerij, alra ädhlesta Myrrham, femhundrat Siklar, och Caneel halfft så mykit femtiyo och twhundrat, och Calamus teslikes femtiyo och twhundrat, och Casia femhundrat, effter Helghedomsens Sikel, och olio aff olioträä itt Hin, och gör een heligh smörioolio, effter Apothecare konst.
	Och tu skalt ther medh smöria witnesbyrdzens tabernakel, witnes byrdzens Arck, bordet medh all sijn tyygh, liusastakan medh sijn tyygh, röökaltaret, brenneoffers altaret medh all sijn tyygh, och twättekaret medh sin foot, och skalt alt så wiya them, at the bliffua thet alra helghasta, ty then som wil komma ther widh, han moste wara wijgd. Aaron och hans söner skalt tu ock smöria, och wiya them migh til Prester.
	Och tu skalt tala medh Jsraels barn och seya, Thenna olian skal wara migh een heligh smörielse när idhra efterkommande. På menniskes kropp skal hon icke gutin warda. Och skal ey heller någon sådana göras, ty hon är heligh, ther före skal hon wara idher heligh. Then som gör een sådana, eller giffuer enom androm ther aff, han skal vthrotat warda vthu sitt folck.
	Och HERREN sadhe til Mose. Tagh tigh specerij, Balsam, Stacten, Galban, och reent rökilse, så mykit aff thet ena som aff thet andra, och gör ther röökwerck aff, effter Apothecare konst bemengt, så at thet är klart til heligheet, Och stööt thet til puluer, och tu skalt leggia thet in för witnesbyrdet in vthi witnesbyrdzens tabernakel, Tädhan iagh tigh betygha skal. Thet skal wara idher thet allrahelghasta, och itt sådant röökwerck skole j icke göra idher, vthan thet skal wara tigh helight HERRANOM. Then som itt sådant gör til at rökia medh, then skal vthrotat warda vthu sitt folck.

	XXXI. Capitel.
OCh HERREN taladhe medh Mose och sadhe, Sij, iagh haffuer widh nampn kallat Bezaleel Vri son, Hurs sons aff Juda slechte, och haffuer fylt honom medh Gudz anda, medh wijssheet och förstånd och konst, och medh allahanda werck konsteligha til at arbeta, på guld, silffuer, koppar, konsteligha vthskära och insettia stenar, och konsteligha timbra på trää, til at göra allahanda werck. Och sij, Jagh haffuer fååt honom til hielp Ahaliab Ahisamachs son aff Dans slechte. Och haffuer huariom och enom wijsom giffuit wijs dom j hiertat, at the göra skola alt thet iagh tigh budhit haffuer, witnes byrdzens tabernakel, witnesbyrdzens Arck, Nådhastolen ther vppå, och all tabernaklens tyygh, bordet och tess tyygh, then skiöna liusastakan och all hans tyygh, röökaltaret, brenneoffers altaret medh all sijn tyygh, twättokaret medh sinom foot, embitzklädhen och the helgha klädhen Prestens Aarons, och hans söners klädher, til at tiena j Presterscapena, smöriooliona, och röökwerck aff specerij til Helghedomen. Alt thet iagh haffuer budhit tigh, skola the göra.
	Och HERREN taladhe medh Mose och sadhe, Tala til Jsraels barn, och sägh, Håller min Sabbath, ty han är itt tekn emellan migh och idher in til idhra effterkommande, at j skolen weta, at iagh är HERREN then idher helghar, therföre håller min Sabbath, ty han skal wara idher heligh. Then som ohelghar honom, han skal dödhen döö. Then som gör någhot arbete på honom, hans siäl skal vthrotat warda vthu hans folck.
	Sex dagha, skal man arbeta, men på siwnde daghen är Sabbath, HERRANS helgha hwila. Then som någhot arbete gör på Sabbaths daghen, han skal dödhen döö. Ther före skola Jsraels barn hålla Sabbath

#128 at the medh theras efterkommande hålla honom til itt ewight förbund. Han är itt ewight tekn emellan migh och Jsraels barn. Ty j sex dagha giorde HERREN himmel och iord, men på siwnde daghen hölt han vp ochj hwijlte sigh.
	Och tå HERREN hadhe vthtalat medh Mose på Sinaj bergh, gaff han honom twå witnes byrdzens tafflor, the woro aff steen, och scriffuen medh Gudz finger.

	XXXII. Capitel.
TÅ folcket sågh at Mose dördröghde komma nedher aff berghena, församladhe the sigh emoot Aaron, och sadhe til honom, Vp, och gör oss Gudhar the som gå före oss, ty wij wete icke hwadh tessom manne Mose wedherfaret är, then oss fördt haffuer vthu Egyptj land. Aaron sadhe til them, Rijffuer the gyllene örnaringar, vthu idhra hustrurs öron, idhra söners och idhra döttras, och bärer them til migh. Tå reff alt folcket theras gyllene örnaringar vthu theras öron, och båro them til Aaron, Och han toogh them aff theras hender, och vthkastadhe thet medh en graffstickel, och the giorde en guttin kalff, och sadhe, Thetta äre tina Gudhar Jsrael, som tigh vthu Egyptj land fördt haffua.
	Tå Aaron sågh thet, bygde han itt altare före them, och lät vthropa, och säya, J morghon är HERRANS höghtijdh. Och the stodho om morghonen bittijdha vp, och offradhe brenneoffer, och båro fram tackoffer. Sädhan satte sigh folcket til at äta och dricka, och stodho vp til at leeka.
	Tå sadhe HERREN til Mose, Gack, Stijgh nedh, ty titt folck som tu vthu Egyptj land fördt haffuer, haffuer förderffuat thet, the äre snarligha trädde jfrå the wäghar som iagh them budhit haffuer. The haffua giordt sigh en guttin kalff, och haffua bidhit til honom, och offrat honom, och sagdt, Thetta äro tina Gudhar Jsrael, som tigh haffua fördt vthu Egyptj land. Och HERREN sadhe til Mose, Jagh seer at thet är itt hardnackat folck, och nu lät migh, at mijn wredhe förgrymmar sigh offuer them och vpfräter them, så wil iagh göra tigh til itt stoort folck.
	Men Mose badh alffwarligha in för HERRAN sin Gudh, och sadhe, Ah HERRE, Hwj wil tijn wredhe förgrymma sigh offuer titt folck, thet tu medh stora macht och weldigha hand, vthu Egyptj land fördt haffuer, Hwj skulle the Egyptier tala och säya, Han haffuer fördt them vth til theras oferd, på thet han skulle dräpa them j berghomen, och vthskrapa them af iordenne? Wendt tigh jfrå tinne wredhes grymheet, och war nådheligh offuer tins folcks ondsko, Tenck vppå tina tienare Abraham, Jsaac, och Jsrael, huilkom tu widh tigh sielff sworit haffuer, och sagdt them, Jagh skal föröka idhra sädh, såsom stiernonar j himlenom, och alt thet landet, ther iagh omtalat haffuer, wil iagh giffua idhro sädh, och the skola besittia thet ewinnerligha. Så ångradhe tå HERREN thet onda som han hotadhe at göra sino folcke.
	Mose wende sigh och steegh nedh aff berghena, och hadhe twå witnesbyrdzens tafflor j sinne hand, the woro screffne på bådha sidhor, Och Gudh hadhe sielff giordt them, och sielff scriffuit scrifftena ther vthi. Tå nu Josua hörde folckens skrij, at the iubileradhe, sadhe han til Mose, Jtt krijgs skriyande är j läghret. Swaradhe han, Thet är icke itt skriyande såsom aff them ther winna eller tappa, vthan iagh hörer itt skriyande aff qwädedanssar.

#129
	Som han nu kom in til läghret, och fick see kalffuen och dantzen, förgrymmadhe han sigh j wredhe,och kastadhe tafflonar vthu sina hand, och slogh them sönder nedhan för berghena, och toogh kalffuen som the giordt hadhe, och brende honom vp j eeld, och giorde honom til puluer, och strödde thet j watn, och gaff thz Jsraels barnom til dricka, och sadhe til Aaron, Hwadh haffuer folcket giordt tigh, at tu haffuer kommet them een så stoor synd vppå?
	Aron sadhe, Min herre låte sina wredhe icke förgrymma sigh, tu weest at thetta folcket är ondt. The sadhe til migh, Gör oss Gudhar som oss föregå, ty wij wete icke huru thenna mannenom Mose gåår, then oss fördt haffuer vthu Egyptj land. Jagh sadhe til them, Then som guld haffuer, han rijffue thet aff, och få migh, Och iagh kastadhe thet j eeld, ther aff är thenna kalffuen worden.
	Tå nu Mose sågh at folcket war frijt (ty Aaron hadhe giordt them frij, och ther medh han them förhöya wille, kom han them på skam) trädde han in j porten ått läghrena, och sadhe, kommer hijt til migh huar och en som HERRANOM tilhörer. Tå församladhe sigh til honom alle Leuj barn, och han sadhe til them, Thetta sägher HERREN Jsraels Gudh, Binde huar och en sitt swerd på sina lender, och gåår j genom läghret fram och åter, jfrå then ena porten til then andra, och dräpe huar och en sin brodher, frenda och nästa. Leuj barn giorde såsom Mose them sadhe. Och föll j then daghen aff folckena, try tusend män. Tå sadhe Mose, Fyllen j dagh idhra hender HERRANOM, huar och en på sin son och brodher, at j dagh må offuer idher weilsignelse giffuin warda.
	Om moghonen ther effter, sadhe Mose til folcket, J haffuen giordt een stoor synd. Nu iagh wil vpstigha til HERRAN om iagh til ewentyrs kan försona idhra synder.
	Som nu Mose åter kom til HERRAN, sadhe han, Ah thetta folcket haffuer giordt een stoor synd, och haffua giordt sigh gyllene Gudhar. Nu förlååt them theras synd, huar icke, så skrapa migh ock vthu tinne book som tu scriffuit haffuer. HERREN sadhe til Mose, Huru? then wil iagh vthskrapa vthu minne book, som syndar emoot migh. Så gack nu och föör folcket tijt som iagh haffuer sagdt tigh, Sij, min ängel skal gå före tigh. Men på min sökninges dagh skal iagh sökia thera synder offuer them, Altså plåghadhe HERREN folcket, ther före at the hadhe giordt kalffuen, huilken Aaron giorde.

	XXXIII. Capitel.
HERREN sadhe til Mose, Gack, dragh hädhan, tu och folcket som tu vthu Egyptj land fördt haffuer, in vthi thet lander som iagh Abraham, Jsaac och Jacob sworit haffuer, och sagdt, Tinne sädh wil iagh giffua thet, och wil senda min ängel före tigh, och vthdriffua the Cananeer, Amoreer, Hetheer, Phereseer, Heueer, och Jebuseer, in vthi thet land, ther miölk och hannogh vthi flyter, ty iagh wil icke dragha vp medh tigh, för ty tu äst itt hardnackat folck, iagh motte til ewentyrs j wäghenom vpfräta tigh. Tå folcket thetta onda talet hörde, wordo the ångse, och ingen drogh sijn prydhning på sigh.
	Och HERREN sadhe til Mose, Sägh til Jsraels barn, J ären itt hardnackat folck. Jagh warder en gång kommande medh hast offuer tigh, och förgör tigh. Och nu legg tina prydhning aff tigh, at iagh må weta hwadh iagh skal göra tigh. Så ladhe Jsraels barn theras prydning aff sigh in för Horebs bergh.

#130
	Så toogh Mose tabernaklet, och slogh thet vp vthe longt jfrå läghret, och kalladhe thet witresbyrdzens tabernakel. Och huilkin ther noghot willle frågha HERRAN, han moste gå til witnes byrdzens tabernakel vth för läghret. Och när Mose gick vth til tabernaklet, så stoodh alt folket vp, och huar och en trädde j sins tiälz dör, och sågho effter honom, til tess han kom in vthi tabernaklet. Och när Mose kom in vthi tabernaklet, så kom molnstodhen nedher, och stoodh j tabernaklens dör, och taladhe medh Mose, och alt folcket sågh molnstodhena stå vthi tabernaklens dör, och stodho vp, och bughadhe sigh huar och en j sins tiälz dör.
	Och HERREN taladhe medh Mose ansichte moot ansichte, såsom en man talar medh sin wen. Och när han wende om igen til läghret, gick icke hans tienare then vnge mannen Josua Nun son vthu tabernaklet. Och Mose sadhe til HERRAN, Sij, tu sägher til migh. Föör migh thetta folcket vp, och tu läter migh icke weta hwem tu wilt senda medh migh, och besynderligha effter tu sagdt haffuer, Jagh kenner tigh widh nampn, och tu haffuer funnet nådhe för mijn öghon, Haffuer iagh tå funnet nådhe för tijn öghon, så lät migh weta tin wägh, ther iagh aff förnimma må, at iagh finner nådhe för tijn öghon, och see doch ther til, at thetta folcket är titt folck.
	Han sadhe, Mitt ansichte warder gåendes, ther medh wil iagh leedha tigh. Han sadhe til honom, Om titt ansichte icke gåår, så lät oss intit komma hädhan aff thetta rwm, ty huar på skal thet doch förnummet warda, at iagh och titt folck haffua funnet nådhe för tijn öghon, vthan tå tu gåår medh oss, på thet at iagh och titt folck mågha warda någhot besynderlighit för alt folck som på iordenne är? HERREN sadhe til Mose, Såsom tu nu sadhe, så wil iagh ock göra, ty tu haffuer funnet nådhe för mijn öghon, och iagh kenner tigh widh nampn.
	Men han sadhe, lät migh tå see tina herligheet. Och han sadhe, Jagh wil låta alt mitt godha gå fram före titt ansichte, och wil låta predica HERRANS nampn för tigh. Men hwem iagh är gunstugh, honom är iagh gunstugh, och offuer hwem iagh migh förbarmar, then förbarmar iagh migh offuer. Och sadhe yterlighare, Tu kan icke see mitt ansichte, För ty ingen menniskia som migh seer kan leffua, Och HERREN sadhe yterlighare, Sij, här är itt rwm när migh, ther skalt tu stigha vppå klippona. När tå mijn herligheet gåår fram om, wil iagh settia tigh in j steenklyfftona, och mijn hand skal hålla offuer tigh, til tess iagh kommer fram om, och när iagh tagher mina hand aff tigh, skalt tu få see migh på baken, men mitt ansichte kan man icke see.

	XXXIIII. Capitel.
OCh HERREN sadhe til Mose, Vthugg tigh twå steentafflor, sådana som the första woro, at iagh scriffuar the ordh ther vthi, som j första tafflomen woro, som tu sönderslogh, Och war redho j morghon, at tu bittijdha stigher vppå Sinaj bergh, och trädher ther vp til migh öffuerst på berghet. Och lät ingen stigha tijt vp medh tigh, at ingen warder seeddder kring om hela berghet, Och lät ingen fåår eller fää beeta in moot thetta berghet.
	Och Mose vthhögg sigh twå steentafflor sådana som the första woro, och stoodh bittijdha vp om morghonen, och steegh vppå Sinaj bergh, såsom HERREN honom budhit hadhe, och toogh the twå steentafflor j sina hand. Tå kom HERREN nedher vthi itt moln. Och han trädde

#131 tijtt fram til honom, och åkalladhe HERRANS nampn. Och tå HERREN gick fram om för hans ansichte, ropadhe han, HERRE, HERRE, Gudh, barmhertigh och nådheligh, och longmodigh, och aff stoor nådhe, och trofast, tu som bewarar nådhe til tusende ledher, och förlåter misgerningar, offuerträdhelse och synder, och för huilkom ingen är oskyllugh, tu som sökier fädhernas misgerningar på barn och barnabarn, alt in til tridie och fierde ledh. Och Mose böghde sigh hasteligha nedher på iordena, och badh til honom, och sadhe, Haffuer iagh (HErre) funnet nådh för tijn öghon, så ghånge HErren medh oss, för ty, thet är itt hardnackat folck, at tu warder worom misgerningom och syndom nådheligh, och låter oss wara titt arffgodz.
	Och han sadhe, Sij, iagh wil göra itt förbund för allo tino folcke, och wil göra vndertekn, huilkers like icke skapat äre j all land, och jbland all folck, och alt folck ther tu jbland är, skal see HERRANS werck, ty förskreckelighet skal thet wara som iagh göra skal medh tigh. Halt thet som iagh biudher tigh j dagh, Sij, iagh wil vthdriffua för tigh the Amorreer, Cananeer, Hetheer, Phereseer, Heueer, och Jebuseer. Tagh tigh wara at tu icke gör någhot förbund medh landzens inbyggiare, ther tu inkommer, at the icke warda tigh til förargilse jbland tigh, Vthan theras altare skalt tu omstörtta, och slå sönder theras beläter, och theras lundar hugga nedh, ty tu skalt icke tilbidia en annan Gudh, ty HERREN heter en nijtelskare, therföre at han är en nijtelskande Gudh, på thet at om tu gör någhot förbund medh landzens inbyggiare, och när the j horerij löpa effter sina Gudhar, och offra sina Gudhar, at the icke biudha tigh, och tu äter aff theras offer, och tagher tinom sönom theras döttrar til hustrur, huilka j horerij löpa effter theras Gudhar, och komma tina söner ock til at löpa j horerij effter sina Gudhar.
	Tu skalt inga gotna Gudhar göra tigh. Osyratbrödz höghtijdh skalt tu hålla. J siw dagha skalt tu äta osyrat brödh, såsom iagh tigh budhit haffuer, j Abibs månatz tijdh, ty vthi Abibs månat ästu vthdraghen vthu Egypten.
	Alt thet som först öpnar modherlijffuet, är mitt, Thet mankön är, j tinom booskap thet sitt modherlijff öpnar, ware sigh oxe eller fåår. Men åssnans förstfödhing skalt tu lösa medh itt fåår, om tu icke löser thet, så bryyt thy halssen sönder. Alt förstfödt aff tijn barn skalt tu lösa.
	Och at ingen kommer fram för migh medh tima hender.
	Sex dagha skalt tu arbeta, på siwnde daghen skalt tu hålla vp, bådhe medh plöyande och skärande. Wikohöghtijdh skalt tu hålla medh förstlingen aff hwete skördenne. Och insamlinges höghtijdh när året vthe är.
	Tree resor om året skal alt titt mankön komma fram för then alzmechtugha HERRAN och Jsraels Gudh. När iagh vthdriffuer Hedhningana för tigh, och förwijdhgar tina landzendar, skal ingen åstunda effter titt land, then stund tu vpgåår tree resor om året til at haffua tigh fram för HERRAN tin Gudh.
	Tu skalt icke offra blodhen aff mitt offer på syrat brödh. Och Påschahöghtijdhennes offer skal icke bliffua offuer nattena in til morghonen.
	Förstlingen aff then första fruchten aff tinom åker, skalt tu föra in vthi HERRANS tins Gudz hws. Tu skalt icke koka kidhet then stund thet än nu på sijns modhers miölk är.
	Och HERREN sadhe til Mose, Scriff thenna orden, ty effter thenna orden haffuer iagh giordt itt förbund medh tigh, och medh Jsrael. Och han war ther när HERRANOM fyratiyo daghar och fyratiyo nätter, och ååt intet brödh och drack intet watn. Och han screff på tafflonar thetta förbund, the tiyo ord.

# 132 
	Tå nu Mose gick nedh aff berghit Sinaj, hadhe han the twå witnesbyrdzens tafflor j sinne hand, och wiste icke at hudhen aff hans ansichte skeen, ther aff at han hadhe talat medh honom. Och tå Aaron och all Jsraels barn sågho, at hans ansichtes hwdh skeen, fruchtadhe the nalkas honom. Tå kalladhe Mose them, Och til honom wende sigh bådhe Aaron och alle the öffuerste aff menighetenne. Och han taladhe medh them. Sedhan nalkadhes all Jsraels barn in til honom, och han bödh them alt thet HERREN hadhe talat medh honom på Sinaj bergh. Och tå han hadhe vthtalat medh them, ladhe han itt teckilse på sitt ansichte. Och när han ingick för HERRAN til at tala medh honom, ladhe han teckilset aff, til tess han gick åter vth igen, Och när han kom vth, och taladhe medh Jsraels barn thet honom budhit war, så sågho tå Jsraels barn på hans ansichte, huru hans ansichtes hwdh skeen, så drogh han åter teckilset offuer ansichtet, til tess han gick åter in igen til at tala medh honom.

	XXXV. Capitel.
OCh Mose församladhe hela menighetena aff Jsraels barn och sadhe til them, Thetta är thet som HERREN budhit haffuer, at j göra skolen. J sex daghar skole j arbeta, men then siwnde daghen skolen j hålla helighan HERRANS hwiles Sabbath. Then som någhot arbete gör på honom, han skal döö. J skolen ingen eeld vptenda på Sabbaths daghenom j alla idhra boningar.
	Och Mose sadhe til alla menighetena aff Jsraels barn, Thetta är thet HERREN budhit haffuer, Giffuer jbland idher heffoffuer HERRANOM, altså at huar och en frambäär heffoffer HERRANOM aff itt frijt hierta, guld, silffuer, koppar, golt silke, scharlakan, rosinrödt, hwit silke, och getahåår, rödhlett wädhurskin, och tachsskin, furoträä, olio til lamponar, och specerij til smörioolio, och til gott röökwerck, Onich, och infattadhe stena til lijffkiortelen, och til skiölden.
	Och then jbland idher förstondigh är, han komme och göre hwadh HERREN budhit haffuer, nemligha, tabernaklet medh tess teckilse och offuerteckilse, ringar, brädher, skotstenger, stolpar och föter, Arcken medh hans stenger, Nådhastolen och förlotten, Bordet medh sina stenger, och all tess tyygh, och skodhobrödhen, Liusastakan til at lysa, och hans reedhscap, och hans lampor, och olio til lysning, röökaltaret medh sina stenger, smörieolion och specerij til röökwerck, klädher för tabernaklens dör, Brenneoffers altaret medh tess koppar galrar, stenger och all sin reedhscap, twättekaret medh sin foot, Bonadhen til gården medh sina stolpar och fötter, och klädhet til dörena ått gårdenom, Pålanar til tabernaklet, och til gården medh theras togh, Embetzklädhen til tienisten j thet Helgha, the helgha klädher til presten Aaron medh hans söners klädher, til presterscapet.
	Tå gick hela menigheten aff Jsraels barn vth jfrå Mose, och alle the som gerna och weluilieligha gåffuo, komo och båro thet fram til itt heffoffer HERRANOM, til witnesbyrdzens tabernakels werck, och til all tess tieniste, och til the helgha klädhen, bådhe man och quinna båro fram, huilken som helst ther til hadhe wilia, spenner, örnaringar, ringar och spann, och allahanda gyllene reedhscap, Baar ock huar man fram guld til Weefftoffer HERRANOM. Och then som när sigh fan golt silke, scharlakan, rosenrödt, hwitt silke, getahåår, rödhlett wädhurskin, och tachsskin, han baar thet fram. Och then som silffuer eller koppar hooff, han baar thet fram HERRANOM til Heffoffer. Och then som fan furoträä när sigh, han baar thet fram til allahanda Gudz tienistes werk.

#133 
	Och the ther forstondigha quinnor woro, the wirkadhe medh sina hender, och båro sitt werck fram aff golt silke, skarlakan rosenrödt, och hwitt silke. Och the quinnor som skickeligha woro, the wirkadhe getahåår. Men Förstarna båro fram Onich, och infattadhe stenar til lijffkiortelen och til skiölden, och specerij och olio til lyssning, och til smörio, och til gott röökwerck. Altså båro Jsraels barn fram frijwillioghe, bådhe män och quinnor, til allahanda werck, som HERREN budhit hadhe genom Mose, at göras skulle.
	Och Mose sadhe til Jsraels barn, Seer, HERREN haffuer kallar {Beza leel} [Bezaleel] widh nampn, Uri son, Hurs sons aff Juda slechte, och haffuer vpfylt honom med Gudz anda, at han är wijss, förstondigh, och skickeligh til allahanda werck, til at konsteligha arbeta på guld, silffuer och koppar, snidha och insettia ädhla stenar, til at timbra aff trää, til at göra alt konstelighit arbete, Och haffuer giffuit honom vnderwijsning j hans hierta, samt medh Ahaliab Ahisamachs son aff Dans slechte. Han haffuer vpfylt theras hierta medh wijssheet til at göra allahanda werck, til at snidha, wircka, och sticka, medh golt silke, skarlakan, rosenrödt, och hwitt silke, och medh wäffuande, så at the göra allahanda werck, och konstelighit arbete påfinna.

	XXXVI. Capitel.
TÅ arbetadhe Bezaleel och Ahaliab, och alle wijse män, the som HERREN hadhe giffuit wijsshet och forstånd til at wera, huru the allahanda werck göra skulle til then tieniste som Helghedomen tilhörde, effter alt thet som HERREN budhit hadhe. Och Mose kalladhe Bezaleel och Ahaliab, och alla {w ijsa} [wijsa] män, them HERREN hadhe giffuit wijsheet j theras hierta, nemligha, alla the som welwilieligha tilbudho sigh, och gingo ther til, til at arbeta på wercket. Och the togho til sigh aff Mose alla Heffningar, som Jsraels barn frambåro, til then tieniste som Helghedomen tilkraffde, at thet skulle bliffua giordt, ty the båro huar morghon theras wiliogha hielp til honom.
	Tå komo alle the wijse som arbetadhe på Helghedomens werck, huar och en aff sitt werck som the giorde, och sadhe til Mose, Folcket bäär alt förmykit til, meer än til thenna tienistennes werck behöffues, som HERREN budhit haffuer at göra. Tå bödh Mose at vthropas skulle j läghren, Jngen giffue meer til Helghedomens Heffning, Så wende folcket igen at frambära, ty ther war allaredho nogh til allahanda werck som görande war, och än tå vthoffuer.
	Och så giorde alle wijse män jbland arbetarena på wercket, tabernaklet, tiyo tapeter aff hwitt twinnat silke, golt silke, skarlakan, rosenrödt, Cherubim konsteligha. Lengden aff huart tapetet war otta och tiwghu alna, och breedden fyra alna, och the woro all widh ena måtto, Och han hechtadhe tilhopa jw fem tapeter, thet ena widh thet andra. Och giorde gola lyckior på huart tapetens staadh, ther the wordo tilhopa fögd, jw femtiyo lyckior på huart tapetet, ther thet ena thet andra medh fattadhe. Och giorde femtiyo gyllene hechte, och tilhopa fögde thet ena tapetet medh thet andra medh hechten, så at thet wardt itt tabernakel.
	Och han giorde elloffua tapeter aff getahåår til offuerteckilse offuer tabernaklet, tretiyo alna long, och fyra alna breedh, all widh ena måtto, och fögde fem aff them tilhopa på en deel, och sex tilhopa på then andra delen, och giorde jw femtiyo lyckior på huart tapetet widh stadhet, ther medh the wordo tilsamman knepte, Och giorde jw femtiyo koppar hechte, ther samma

#134 tapeter medh tilhopa föghdes. Och giorde itt teckilse offuer thetta teckilset aff rödhlett wädhurskin. Och offuer thet än nu itt teckilse aff tachs skin.
	Och giorde brädher til tabernaklet aff furoträä som stå skulle, hwart thera tiyo alna longt, och halff annor alen breedt, och vppå hwart thera twå nockor, ther the medh wordo tilhopa sett, så giorde han all brädhen til tabernaklet at tiwghu aff them stodho på södhra sidhonne, och giorde fyretiyo silffuer fötter ther vnder, vnder hwart brädhet twå fötter, til twå sina nockor. På then andra sidhonne aff tabernaklet som war nordan til, giorde han ock tiwghu brädher medh fyretiyo silffuer fötter, vnder huart brädhet twå fötter. Men baak j tabernaklet på westra sidhonne giorde han sex brädher och tw annor på the tw hörnen aff tabernaklet baak til, så at hwart thera aff the bådhen paradhe sigh medh sitt hörne brädhe jfrå nedhan vp ått, och komo tilhopa offuan til medh een krampo, så at brädhen wordo otta, och silffuerfötterna sexton, vnder hwart twå fötter.
	Och giorde han skottstenger aff furoträä, fem til brädhen på then ena sidhonne aff tabernaklet, och fem på then andra sidhonne, och fem baak westan til, Och giorde skottstongena så at hon offuer brädhen alt bortt ått skuttin wardt, jfrå then ena endan til then andra, och offuerdrogh brädhen medh guld. Men theras ringar giorde han aff guld til skottstenger, och offuerdrogh stengerna medh guld.
	Och giorde Cherubim på forlotten konsteligha aff golt silke, skarlakan, rosenrödt, och hwitt twinnat silke, Och giorde til thet samma fyra stolpar aff furoträä, och offuerdrogh them medh guld, och thera knappar aff guld, och gööt ther til fyra silffuer fötter. Och giorde itt klädhe vthi tabernaklens dör stickat aff golt silke, skarlakan, rosenrödt, hwitt twinnat silke, och fem stolpar ther til medh theras knappar, och offuerdrogh theras knappar och giordar medh guld, och fem koppar fötter ther til.

	XXXVII. Capitel.
OCh Bezaleel giorde Arcken aff furoträä halff tridie alen long, halfannor alen breedh och högh, och offuerdrogh honom medh klart guld innan och vthan, och giorde honom en gyllene krantz om kring, och gööt fyra gyllene ringar til hans fyra hörner, på hwario sidhonne twå. Och giorde stenger aff furoträä, och offuerdrogh them medh guld, och satte them vthi ringana på sidhonne aff Arcken, så at man kunde bära honom.
	Och han giordhe Nådhastolen aff klart guld, halfftridie alen long och halfannor alen breedh, och giorde twå Cherubim aff tett guld på bådha endenar aff Nådhastolenom, en Cherub på thenna endan, en annan på then andra endan, och the Cherubim vthreckte sina wingar offuan offuer, och offuerskyylte ther medh Nådhastolen, och theras anlete stogho twert emoot huar annars, och sågho på Nådhastolen.
	Och han giorde bordet aff furoträä, twå alna longt, een alen breedt, lch halffannor alen högt, och offuerdrogh thet medh klart guld, och giorde ther en gyllene krantz omkring, och giorde ther ena listo omkring ena hand breedt högh, och giorde en gyllene krantz omkring listona. Och gööt ther til fyra gyllene ringar, och satte them på sina fötter j all fyra hörnen, hardt vnder listonne, så at stengerna woro ther vthi, ther man bordet medh baar, Och giorde stenrna aff furoträä, och offuerdrogh them medh guld, at man skulle bära bordet ther medh. Och giorde teslikes aff klart guld reedhscapen

#135 på bordet, faat, skedar, kannor och skålar, ther man medh vth och in skenckte.
	Och giorde liusastakan aff klart tett guld, ther på woro, leggen, röör, {skå lar} [skålar], knöpar och blomor. Sex röör gingo vth aff sidhonar, på hwario sidhonne tree röör, Tree skålar såsom mandelnötter woro på huar röör, medh knöpar och blomor. Men på liusastakanom woro fyra skålar medh knöpar och blomor, jw vnder twå röör en knöp, så at sex röör gingo vthaff honom, och hans knöpar och röör ther vppå, och war alt klart tett guld.  Och giorde the siw lampor medh theras liusanäpor och slecketyygh, aff klart guld. Aff en centener guld giorde han honom och all hans tyygh.
	Han giorde ock röökaltaret aff furoträä en alen longt och breedt, rett fyrakant, och twå alna högt medh sijn horn, och offerdrogh thet medh klart guld, tess taak och weggiar alt omkring och tess horn, Och giorde ther en krantz omkring aff klart guld, och twå gyllene ringar vnder krantzen på bådha sidhor, så at man sette stengerna ther vthi, och baar thet ther medh, Men stengerna giorde han aff furoträä, och offuerdrogh them med guld. 
	Och giorde then helgha smörieolion, och röökwerck aff reent specerij effter Apothecare konst.

	XXXVIII. Capitel.
OCh giorde brenneoffers altaret aff furoträä, fem alna longt och breedt, rett fyrakant, och tree alna högdt. Och giorde fyra horn som vthgingo aff fyra hörner, och offuerdrogh them medh koppar. Och giorde allahanda reedhscap til altaret, trogh, skofflar, becken, eeldgafflar, kolpannor, alt aff koppar. Och giorde på altaret en galler, såsom itt näät om kring aff koppar, jfrå nedhan vp ått in til halffwäghes på altaret, och gööt fyra ringar på the fyra hörnen aff koppar galleren, til stengerna, them giorde han aff furoträä, och offuerdrogh them medh koppar, och satte them in vthi ringana på sidhonne aff altaret, at man baar thet ther medh. Och giorde thet iholt.
	Och giorde twättokaret aff koppar, och tess foot ock aff koppar twert emoot häranar, som för dörenne aff witnesbyrdzens tabernakel lågho.
	Och giorde han en gård, på södhra sidhonne en bonat hundradhe alna long, aff twinnat hwitt silke, medh hans tiwghu stolpar, och tiwghu fötter aff koppar, men theras knappar och giordar aff silffuer. Sammalunda ock på nörra sidhonne hundradhe alna medh tiwghu stolpar, och tiwghu fötter aff koppar, men theras knappar och giordar aff silffuer. På westra sidhonne femtiyo alna, medh tiyo stolpar och tiyo fötter, men theras knappar och giordar aff silffuer. På östra sidhonne femtiyo alna, femton slna på huario sidhonne widh porten aff gårdenom, jw medh tree stolpar och tre fötter, så at aller bonadhen til gården war aff twinnat hwitt silke, och fötterna til stolpanar aff koppar, och theras knappar och giordar aff silffuer, så at theras knappar woro offuerdraghne medh silffuer, men theras giordar woro aff silffuer på alla stolparna j gården. Och klädhet til ingången på gårdenom, giorde han stickat aff golt silke, skarlakan rosenrödt, och twinnat hwitt silke, tiwghu alna longt, och fem alna högdt, effter thet mååt som bonadhen war til gården, ther til fyra stolpar och fyra fötter aff koppar, och theras knappar aff silffuer, och theras knappar offuerdragne, och theras giordar aff silffuer. Och alla pålanar til tabernaklet och til gården alt omkring woro aff koppar.
	Thetta är nu summan aff thet som witnesbyrdzens tabernakel tilhörde, thet förtaldt är, såsom Mose sagdt hadhe, til Leuiternes Gudz tienst

#136 vnder Jthamars hand, som war Prestens Aarons son, huilkit Bezaleel Vrj son, Hurs sons aff Juda slechte giorde, alt såsom HERREN hadhe budhit Mose. Och medh honom Ahaliab Ahisamachs son aff Dans slechte, en mestare til snidha, til wircka, och til sticka medh golt silke, skarlakan, rosenrödt, och hwitt silke.
	Alt thet guld, som förarbetat wardt j thetta hela Helghedomens werck, thet til Weefftoffer giffuit wardt, war niyo och tiwghu centener, siwhundrat och tretiyo Siklar, effter Helghedomens Sikel. Men siffwret som kom jfrå menighetenne, war hundradhe centener, tusende siuhundradhe fem och siwtiyo Siklar, effter Helghedomens Sikel. Så mång hoffuudh så monga halffua Siklar, effter Helghedomens Sikel, aff alla them, som reknadhe wordo, jfrå tiwghu åår, och ther offuer, sex hundrat tusend, try tusend, fem hundrat och femtiyo.
	Vthaff the hundrat centener silffuer gööt man fötterna til Helghedomen, och fötterna til forlotten hundradhe fötter vthaff hundradhe centener, jw en centener til foten. Men vthaff the tusend siwhundrat, och fem och siwtiyo Siklar, wordo giorde knappanar til stolpanar, och theras knöpar offuerdraghna, och theras giordar.
	Weefftoffret aff koppar war, siwtiyo centener, tw tusend och fyrahundrat Siklar, ther aff wordo giorde fötterna vthi dörenne til {witnes byrd zens} [witnesbyrdzens] tabernakel, och koppar altaret, och koppar galren ther til, och all {reedh scapen} [reedhscapen] til altaret, ther til fötterna til gården alt omkring, och fötterna j ingången på gårdenom, alle pålanar til tabernaklet, och alle pålanar til gården alt omkring.

	XXXIX. Capitel.
MEn aff thet gola silket, skarlakanet, och rosenrödt, giorde the Aaron embetzklädher til at tiena j Helghedomenom, såsom HERREN hadhe budhit Mose.
	Och han giorde lijffkiortelen aff guld, golt silke, skarlakan, rosenrödt, och twinnat hwitt silke, och vthslogh guldet, och skaar thet j trådhar, så at man kunde konsteligha wircka thz in medh thet gola silket, skarlakan rosenrödt, och hwita silket, och giorde så at man samman föghde honom på bådha axlar. och bant honom tilhopa på bådha sidhor, och beltet war aff samma konst och werck, aff guld, golt silke, skarlakan, rosenrödt, och twinnat hwitt silke, såsom HERREN hadhe budhit Mose.
	Och the tilreedde twå Onichiner stenar omfattadhe j guld, vthgraffna aff steensnidhare medh Jsraels barnas nampn, och fäste them på axlanar aff lijffkiortelen, at the skulle wara åminnelse stenar til Jsraels barn, såsom HERREN Mose budhit hadhe.
	Och the giorde skiölden effter then konst och werck som lijffkiortelen war, aff guld, golt sulke, skarlakan, rosenrödt, och twinnar hwitt silke, så at han war fyrakant och twefall, een hand long och breedh, och fylte honom medh gyra radhar stenar. Then första radhen war en Sarder, Topatz och Smaragd. Then andra, en Rubijn, Saphyr och Demant. Then tridie, en Lyncurer, Achat och Ametihist. Then fierde, en Turkos, Onicher och Jaspis, omfattadhe j guld j alla radhanar. Och stenanar stodho graffne aff steensnidharena, effter the tolff Jsraels barnas nampn, huar thera aff sitt nampn effter the tolff slechten.
	Och the giorde til skiölden kädhor vp åt klart guld, och tw gyllene spenner, och twp gyllene ringar, och fäste the twå ringar widh tw hörnen aff skiölden, och the twå gyllene kedhonar satte the vthi the twå ringar på

#137 hörnen aff skiölden. Men the twå endar aff the gyllene kedhor läto the {kom ma} [komma] in til the tw spennen, och hakadhe them in til hörnen aff lijff kiortelen twert emoot huart annat.
	Och giorde twå andra gyllene ringar, och knepte them widh the andra tw hörnen aff skiölden nedhan til, så at han lågh hardt in på lijf kiortelen. Och giorde twå andra gyllene ringar, them giorde the på the tw hörnen nedhan til på lijffkiortelen twert emoot huar annan, ther lijffkiortelen nedhan til samman gåår, och wardt skiölden medh sina ringar knept in til {liffkior telens} [lijffkiortelens] ringar medh itt golt snöre, så at thz lågh hardt in til lijffkiortelen, och icke foor lösst ifrå lijffkiortelen, såsom HERREN hadhe budhit Mose.
	Och han giorde silkes kiortelen vnder lijffkiortelen, then all wirckat war medh golt silke, och hans hoffuudzsmogh mitt offuan vppå, och een boorda omkring huffuudzsmoghet fållat, at thet icke skulle gå sönder. Och the giorde på hans fåll granat äple aff golt silke, skarlakan, rosenrödt, och twinnat hwitt silke, Och giorde biellor aff klart guld, them satte the emellan the granat äplen all omkring på fållen aff then silkes kiortelen, jw itt granat äple och een biella alt om kring, til at tiena ther vthi, såsom HERREN hadhe budhit Mose.
	Och giorde teslikes then trånga kiortelen, wirckat aff hwitt silke til Aaron och hans söner, och hatten aff hwitt wilke, och skiöna huffuor aff hwitt silke, och nedherklädhet aff twinnat hwitt linnet, och thet stickadha beltet aff twinnat hwitt silke, golt silke, skarlakan, rosenrödt, såsom HERREN hadhe budhit Mose.
	The giorde ock ennespannet på then helgha kronona aff klart guld, och groffuo scrifft ther vppå, HERRANS heligheet, och bundo itt golt snöre ther widh, at thet motte kneppas offuan på hatten, såsom HERREN hadhe budhit Mose.
	Alt så war fulbordat hela wercket til witnes byrdzens tabernakels boning, Och Jsraels barn giorde alt thet HERREN hadhe budhit Mose, och hadhe boningen til Mose, tabernaklet, och all tess reedhscap, spenner, brädher skotstenger, stolpar, fötter, teckilset aff rödhlett wädhurskin, teckilset aff tachsskin, och forlotten, witnes byrdzens Arck med sina stenger, {Nådha stolen} [Nådhastolen], bordet medh all tess reedhscap, och skodhobrödhen, then skiöna liusastakan tilreddan medh lamponar, och all sin reedhscap, och olio til lyssning, gyllene altaret och smörielsen och gott röökwerck, klädhet j tabernaklens dör, koppar altaret, och tess koppar galrar, medh sina stenger och all sin reedhscap, twättokaret medh sin foot, bonadhen til gården med sina stolpar och fötter, klädhet til ingången ått gårdenom medh sijn togh och pålar, och all reedhscap som behöffdes til boningenes tienst witnes byrdzens tabernakels, Aarons Prestens embetzklädher til at tiena j Helghedomenom, och hans söners klädher, til at the skulle göra Presta embetet. All ting såsom HERREN hadhe budhit Mose, giorde Jsraels barn til alla thenna tienistena. Och Mose sågh på alt thetta wercket, at the giorde såsom HERREN budhit hadhe, och welsignadhe them.

	XL.Capitel.
OCh HERREN taladhe medh Mose och sadhe, På första daghen j then första mnånadhen skalt tu vpsettia witnes {byrd zens} [byrdzens] tabernakel, och skalt ther vthi settia witnesbyrdzens Arck, och hengia forlotten för Arcken, Och skalt bära bordet tijtt, och redha thet til, och stella ther liusastakan, och lamponar settia ther vppå. Och sklt settia thet gyllene Röökaltaret för witnes byrdzens Arck, och vphengia klädhet j dörena af tabernaklet. Och Brenneoffers altaret skalt tu settia in för

#138 dörena aff witnesbyrdzens tabernakel, och twättokaret emellan witnesbyrdzens tabernakel och altaret, och låta ther watn in. Och göra gården omkring, och vphengia klädhet j ingången på gårdenom.
	Och skalt tagha smörieolio, och smöria tabernaklet och alt thet ther inne är, och skalt wiya thet medh all tess reedhscap, at thet skal wara helight. Och skalt smöria brenneoffers altaret medh all sin reedhscap, och wiyat, at thet skal wara alrahelghast. Skalt tu ock så smöria och wiya twättokaret medh tess foot.
	Och tu skalt haffua Aaron och hans söner fram för dörena aff witnesbyrdzens tabernakel, och twå them medh watn, och klädha på Aaron the helgha klädhen, och smöria och wiya honom, at han skal wara min Prester. Och haffua teslikes hans söner fram, och klädha vppå them the trånga kiortlana, och smöria them såsom tu haffuer smordt theras fadher, at the skola wara mine Prester. Och thenna smörielsen skola the haffua til itt ewigt Presterskap när theras effterkommande. Och Mose giorde alt thet HERREN honom budhit hadhe.
	Så wardt tabernaklet vpsatt j the andra årena, på första daghenom j then  första månadhen, Och tå Mose vpsatte thet, satte han fötterna och brädhen, och skotstengerna, och reeste vp stolpana, och streckte vth offuerteckilset til itt tabernakel, och ladhe tess teckilse offuan vppå, såsom HERREN honom budhit hadhe.
	Och toogh witnesbyrdet och ladhe thet in j Arcken, och satte stengerna på Arcken, och satte Nådhastolen offuan på Arcken, och baar Arcken in j tabernaklet, och hengde forlotten för witnesbyrdzens Arck, såsom HERREN honom budhit hadhe.
	Och satte bordet in vthi witnesbyrdzens tabernakel, på then sidhon j {ta-} tabernaklet Nörr vth vthan för forlotten, och giorde brödh redho ther vppå för HERRANOM, såsom HERREN honom budhit hadhe.
	Och satte teslikes liusastakan ther in twert offuer jfrå bordet, på then sidhon j tabernaklet södher vth, och lät komma lamponar ther vppå för HERRANOM, såsom HERREN honom budhit hadhe. Och satte gyllene altaret ther in för forlotten, och röökte ther vppå medh gott röökwerck, såsom HERREN honom budhit hadhe. Och hengde klädhet in j dörena aff tabernaklet. Men brenneoffers altaret satte han för dörena aff witnesbyrdzens tabernakel, och offradhe ther vppå brenneoffer och spyssoffer, såsom HERREN honom budhit hadhe.
	Och twättokaret satte han emellan witnesbyrdzens tabernakel och altaret, och lät watn ther in til at twå sigh med. Och Mose, Aaron och hans söner twådde theras hender och fötter ther vth, för ty the moste twå sigh när the gingo in vthi witnesbyrdzens tabernakel, eller trädde fram til altaret, såsom HERREN them budhit hadhe.
	Och giorde han gården redho, kring om tabernaklet och omkring altaret, och hengde klädhet j ingången på gårdenom. Och alt så fulkompnadhe Mose thet hela wercket.
	Och så offuerterckte en molnskyy witnesbyrdsens tabernakel, och HERRANS herligheet vpfylte tabernaklet. Och Mose kunde icke gå in vthi witnesbyrdzens tabernakel, så lenge som molnskyyn bleff ther offuer, och HERRANS herligheet vpfylte tabernaklet.
	Och när molnskyyn gaff sigh vp jfrå tabernaklet, så foro Jsraels barn så offta som the reeste. När molnskyyn icke gaff sigh vp, tå foro the intet, alt in til then daghen han sigh vpgaff, för ty HERRANS molnskyy war om daghen offuer tabernaklet, och om natten war eeld ther inne, för hela Jsraels hwss öghon, så lenge the reeste.
Enden på then andra Boken Mose.