Author: Lars-Olof Delsing
Last saved by: Mikael Berger

[Deuteronomion, Then Femte Boken Mose]
#223
Deuteronomion, Then Femte Boken Mose.
THetta äro the ord som Mose taladhe til hela Jsrael på hijnsidhon Jordan j öknenne, på then marckenne emoot rödha haffuet emellan Paran och Thophel, Laban, Hazeroth och Disahab, elloffua daghsresor jfrå Horeb then wäghen om Seirs bergh, in til Kades Barnea. Och thet skeedde j fyratiyonde årena på första daghen j them elloffte månadhenom, Tå taladhe Mose medh Jsraels barn, alt thet HERREN honom til them budhit hadhe, sedhan at han hadhe slaghit Sihon the Amoreers Konung, som j Hesbon boodde. Ther til Og Konungen j Basan, som j Astaroth och j Edrej boodde.
På hijnsidhon Jordan j the Moabiters lande begynte Mose vthleggia thenna laghen, och sadhe, HERREN wår Gudh taladhe medh oss på Horebs bergh och sadhe, J haffuen lenge nogh warit widh thetta berghet, wender idher och dragher åstadh, at j må komma til the Amoreers bergh, och til alla theras grannar, til marck, på bergh och j dalar, söder vth, och emoot haffzens hampn j Canaans lande, och til berghet Libanon, alt in til then stora elffuena Phrath. Sij, iagh haffuer giffuit idher landet som för idher ligger, gåår ther in och intagher thet, såsom HERREN idhra fädher, Abraham, Jsaac och Jacob sworit haffuer, at han them och theras sädh effter them thet giffua wille.
Tå sadhe iagh til idher på samma tijdhen, Jagh förmå icke allena bestå idher, för ty HERREN idhar Gudh haffuer förökat idher, så at j på thenna dagh ären såsom stiernonars taal på himmelen (HERREN idhra fädhers Gudh göre idher än nu mång tusend meer, och welsigne idher, såsom han idher sagdt haffuer) Huru kan iagh allena sådana mödho och tunga och trettor dragha aff idher? tagher vth aff idher wijsa och förstondugha män, the som ibland idhra slechter bekende äro, them wil iagh vpsettia idher för höffuitzmän.
Tå swaradhe j migh och sadhen, Thet är en godh tingh ther tu om talar at tu göra wil. Så toogh iagh the yppersta aff idhra slechter, wijsa och bekenda män, och satte them offuer idher til höffuitzmän, offuer tusende, offuer hundradhe, offuer femtiyo, offuer tiyo, och ämbetes män j idhra slechter. Och bödh idhra domare på samma tijdh, och sadhe, Förhörer idhra brödher, och dömer rett emellan hwar man och hans brodher, och fremlingen. J skolen ingen person ansee j domen, vthan skolen höra then litzla såsom then stora, och icke haffua försyyn för någhon manz person, ty {doms ämbetit} [domsämbetit] hörer Gudhi til. Om någhor saak warder idher förswår, them läter komma til migh, at iagh må then höra. Alt så bödh iagh idher på then tijdhen alt thet j göra skullen.
Så drogho wij vth jfrå Horeb, och wandradhe genom the hela öknena (then stoor och gruffueligh är, såsom j seedt haffuen) vppå then wäghen til the Amoreers bergh, såsom HERREN wår Gudh oss budhit hadhe, och komo in til Kades Barnea. Tå sadhe iagh til idher, J ären kompne
#224 in til the Amoreers bergh, thet HERREN wår Gudh oss giffua skal. Sij, landet för tigh, huilket HERREN tin Gudh tigh giffuit haffuer, Dragh tijt vp, och tagh thet in, såsom HERREN tine fädhers Gudh tigh sagdt haffuer, fruchta tigh intet och gruffua tigh intet.
Så kome j til migh alle, och sadhen, Lät oss senda någhra män fram för oss som bespeya oss landet, och säya oss igen, huilken väghen wij skole dragha ther in, och the städher ther wij inkomma skole. Thet nöghde migh wel, och toogh vthaff idher tolff män, vthaff hwart slechtet en. Tå the samme gingo åstadh, och drogho vp på berghet, och komo til then becken Escol, så skodhadhe the thet, och togho landzens frucht medh sigh, och båro nedher til oss, och bodhadhe oss igen, och sadhe, Landet är gott som HERREN wår Gudh oss giffuit haffuer.
Men j willen icke dragha tijt vp, och bleffuen HERRANS idhor Gudz orde ohörsamme, och knorradhen j idhor tiäll, och sadhen, HERREN är oss hetsk, ther före haffuer han fördt oss vthu Egyptj land, på thet han skal giffua oss j the Amoreers hender til at förgöra oss. Hwadh skulle wij ther vppe? Wåre brödher haffua förfärat wår hierta, och sagdt, Thet folcket är större och höghre än wij, städhernar äro store och bemuradhe vp til himmelen. Ther til haffue wij seedt ther Enakims barn.
Och iagh sadhe til idher, Gruffuer idher icke, och fruchter idher intet för them, HERREN idhar Gudh dragher för idher, och han skal strijdha för idher, såsom han haffuer giordt medh idher j Egypten för idhor öghon, och j öknenne, ther tu seedt haffuer huru HERREN tin Gudh tigh burit haffuer, såsom en man bäär sin son, j allom them wägh ther j wandrat haffuen, in til tess j til thetta rvmet kompne ären. Men j skötten ther intet om, at j motten troodt HERRANOM idhrom Gudh then för idher gick til at wijsa idher the rwm ther j idher läghra skullen, om nattena j eeld, at han skulle wijsa idher wäghen then j gå skullen, och om daghen j molnskyyn.
Tå nu HERREN hörde idhart roop, wardt han wreedh och swoor, och sadhe, Jngen aff thetta onda slechtet skal få see thet godha landet som iagh sworet haffuer at giffua theras fädher, förvthan Caleb Jephunne son han skal see thet. honom wil iagh giffua thet landet ther han på stighit haffuer, och hans barnom, ther före at han haffuer troligha effterfolgt HERRAN. Och wardt HERREN wreedh på migh för idhra skul, och sadhe, Tu skalt icke heller komma ther in. Men Josua Nun son som tin tienare är, han skal komma ther in, styrck honom, ty han skal vthskiffta Jsrael arffuet, Och idhor barn om huilken j sadhen, The skola bliffua til itt rooff och idhra söner som på thenna dagh hwarcken weta gott eller ondt, the skola komma ther in, them skal iagh giffua thet, och the skola tagha thet in. Men wenden j om, och dragher ått öknenne then wäghen ått rödha haffuet.
Tå swaradhe j och sadhen til migh, Wij haffue syndat emoot HERRAN. Wij wilie tijt vp och strijdha, såsom HERREN wår Gudh oss budhit haffuer. Som j nu redho woren hwar j sitt harnisk, och skullen dragha vp på berghet, sadhe HERREN til migh, Sägh them, at the icke dragha tijt vp, ey heller strijdha, ty iagh är icke medh idher, at the icke warden slaghne för idhra fiendar. Tå iagh thetta sadhe idher, lydde j intet, och worden HERRANS ord ohörsame, och worden offuerdådughe, och droghen vp på berghet. Så drogho the Amoreer vth, som på berghet boodde, emoot idher, och iaghadhe idher, såsom bijn göra, och slogho idher j Seir alt in til Harma. Tå j nu igen komen, och greten för HERRANOM, wille HERREN icke höra idhra föst, och böghde sijn öron intet til idher. så bleffue j vthi Kades en longan tijdh.
#225
Annat Capitel.
TÅ wende wij om och drogho vth j öknena, på then wäghen til rödha haffuet, såsom HERREN sadhe til migh, och droghom om kring Seirs bergh en longan tijdh. Och HERREN sadhe til migh, J haffuen nu nogh draghit kring om thetta berghet, wenden idher nörr vth, och biudh folckena, sägh, J skolen dragha genom idhra brödhers Esau banars grensor, som boo j Seir, och the skola fuchta för idher. Men förwarer idher granneligha, at j icke slå vppå them, ty iagh skal icke giffua idher en foot breedt vthi theras land, För ty Esau barn haffuer iagh giffuit Seirs bergh til at besittia. Maten skolen j köpa aff them för idhra peningar then j äten, och watnet skolen j köpa aff them för peningar som j dricken. Ty HERREN tin Gudh haffuer welsignat tigh j alla tina henders gerningar. han haffuer lagdt på hiertat titt resande genom thenna stora öknena, Och HERREN tin Gudh haffuer j fyratiyo åår warit när tigh, så at tigh intet haffuer fattas.
Tå wij nu genom wåra brödher Esau barn draghne woro, som på Seirs bergh boodde, på then wäghen then marckennes jfrå Elath och Ezeongaber, wende wij om och gingom then wäghen genom the Moabiters ökn. Tå sadhe HERREN til migh, Tu skalt ingen skadha göra the Moabiter, eller slå vppå them, ty iagh wil intet giffua tigh aff theras land til at besittia. För ty Lotz barn haffuer iagh giffuit Ar til at besittia. The Emim haffua j förtijdhen boodt ther vthi huilke woro itt stoort, starckt och höght folck, såsom Enakim, Man hölt them ock för Resar såsom Enakim, och the Moabiter kalla them ock Emim, Boodde ock j förtijdhen the Horiter j Seir, och Esau barn fördriffuo och förladhe them före sigh, och boodde j theras stadh, såsom Jsrael sijns besitninges lande giorde, thet HERREN them gaff.
Så warer nu redho, och dragher offuer then becken Sared. Och wij drogho ther offuer. Men tijdhen mädhan wij drogho jfrå Kades Barnea, in til tess wij komo offuer then becken Sared, war otta och tretiyo åår, til tess alle strijdzmän dödhe woro j läghrena, såsom HERREN them sworit hadhe. Ther til war ock HERRANS hand emoot them, at the förgingos vthu läghret, til tess the woro åtgångne.
Tå alle strijdzmännenar åttgångne woro, at the dödhe woro ibland folcket, taladhe HERREN medh migh, och sadhe, J dagh skalt tu dragha genom the Moabiters landzendar widh Ar, och skalt komma in moot Ammons barn, them skalt tu ingen skadha göra, eller slå på them, Ty iagh wil icke giffua tigh Ammons banars land til besittia, för ty iagh haffuer giffuit thet Lotz barnom til at besittia. Thet haffuer ock reknat warit för Resars land, och haffua teslijkes j förtijdhenReser boodt ther inne. Och the Ammoniter kalla them Sammesumim, The woro itt stoort, starckt och höght folck, såsom Enakim. Och HERREN förgiorde them för them, och lät them besittia them, så at the skulle boo j theras stadh, såsom han giordt hadhe medh Esau barn som på Seirs bergh boo, tå han förgiorde för them the Horiter, och lät them besittia them, så at the haffua boodt j theras stadh, alt in til thenna dagh. Och the Capthorim drogho vthu Capthor, och förgiorde the Auim, som boodde j Hazerim, alt in til Gaza och boodde j theras stadh.
Warer redho, och dragher vth, och gåår offuer then becken widh Arnon. Sij, iagh haffuer giffuit j tina hender Sihon the Amoreers Konung j Hesbon medh hans land, begynna at intagha thet, och strijdh emoot them.
#226 J dagh wil iagh begynna, at all folck vnder himmelen skola fruchta och förskreckias för tigh, så at när the höra om tigh, skola the bäffua och sorgh haffua för tijn tilkommelse.
Tå sende iagh bodh vthaff öknenne östan effter til Sihon Konungen j Hesbon medh fridhsam ord, och lät säya honom, Iagh wil dragha genom titt land, och såsom wäghen löper, så wil iagh dragha. Jagh wil icke wijka antingen på then höghra eller then wenstra sidhona. Maat skalt tu sälia migh för penningar, at iagh åter, och watn skalt tu sälia migh för penningar, at iagh dricker. Jagh wil allenast til foot gå ther jgenom, såsom Esau barn migh giordt haffua, som boo j Seir, och the Moabiter som boo j Ar, til tess iagh må komma offuer Jordan, vthan thet landet som HERREN wår Gudh oss giffua skal.
Men Sihon Konungen j Hesbon wille icke at wij skulle dragha ther igenom, ty HERREN tin Gudh förhärde hans sinne, och förstockadhe hans hierta, på thet han skulle giffua honom j tina hender, såsom tu nu seer. Och HERREN sadhe til migh, Sij, iagh haffuer begynnat at giffua för tigh Sihon och hans land, begynna til at intagha och besittia hans land. Och Sihon droogh vth emoot oss medh alt sitt folck til strijdh til Jahza. Men HERREN wår Gudh gaff honom för oss, at wij slogho honom medh hans barn, och alt hans folck.
Så wunno wij på samma tijdhen alla hans städher, och til spillo gåffuom alla städher, bådhe män, quinnor och barn, och lätom ingen igen bliffua, vthan booscapen togho wij för oss. Och thet byte aff städhernar som wij wunno jfrå Aroer som ligger på strandenne vth medh then becken widh Arnon, och jfrå then stadhen j dalenom alt in til Gilead. Jngen stadh war som sigh kunde beskydda för oss. HERREN wår Gudh gaff altsamman för oss, vthan til Ammons banars land kom tu icke, eller til någhot thet som war widh then becken Jabok, eller til the städher på berghena, eller til någhot thet HERREN wår Gudh oss förbodhit hadhe.

Tridie Capitel.
OCh wij wende om, och drogho vp then wäghen til Basan. Och Oogh Konungen j Basan drogh vth emoot oss medh alt sitt folck til at strijdha widh Edrej. Men HERREN sadhe til migh, Fruchta tigh intet för honom, ty iagh haffuer giffuit honom j tina hender, och alt hans folck medh hans land, och tu skalt göra medh honom, såsom tu giorde medh Sihon the Amoreers Konung, then j Hesbon satt. Altsä gaff HERREN wår Gudh ock Konung Oogh j Basan j wåra hender medh alt hans folck, så at wij slogho honom til tess honom intet igen bleff.
På samma tijdh wunno wij alla hans städher, och war ingen stadh then wij honom icke afftoghom, sextiyo städher, Hela then engden Argob j Ogs rike som war j Basan. Alle thenne städher woro faste medh högha murar, portar och bomar, förvthan andra ganska monga småstädher som ingen mwr hadhe, och gåffuom them til spillo, såsom wij medh Sihon Konungenom j Hesbon giordt hadhe, Alla städher gåffuo wij til spillo bådhe medh män, quinnor och barn. Men allan booscapen och roffuet aff städhernar togho wij för oss.
Altså togho wij j then tijdhen landet vthu the twå Amoreers Konungars hender på hijnsidhon Jordan, jfrå then becken widh Arnon, alt in til thet berghet Hermon, huilket the Zidonier Sireon kalla, men the Amoreer kalla thet Senir. Alla the städher på slettenne, och hela Gilead, och hela
#227 Basan alt in til Salcha och Edrej, som äre städher j Ogs rike j Basan. Ty allena Konung Oogh j Basan war än nu igen vthaff the Resar. Sij, hans säng aff jern är här j Rabath som hörer Ammons barnom til, niyo alna long, och fyra alna breedh effter ens manz almbogha.
Så togho wij tå lanthetin på then tijdhen, jfrå Aroer, som ligger när becken widh Arnon. Och halffua landet aff Gileas bergh medh tess städher, gaff iagh the Rubeniter och Gadditer, men thet offuer war j Gilead, och hela Basan aff Ogs rike, gaff iagh then halffua slechtenne Manasse, then hela engden Argob medh hela Basan, som kallas the Resars land. Jair Manasse son, fick then hela engden Argob alt in til Gessurj och Maachathi landzendar, och kalladhe Basan effter sitt nampn, Hanoth Jair, alt in til thenna dagh. Men Machir gaff iagh Gilead, och the Rubeniter och Gadditer gaff iagh en deel aff Gilead, alt in til becken widh Arnon, mitt j becken ther landamäret är, och alt in til then becken Jabok, och Jordan (then landamäret är) jfrå Cinereth in til haffuet widh slettmarckena, nemligh, salt haffuet nedhan widh berghet Pisga öster vth.
Och iagh bödh idher på samma tijdhen, och sadhe, HERREN idhar Gudh haffuer giffuit idher thetta landet at intagha thet, så dragher nu wäpnadhe för idhra brödher Jsraels barn, alle j som strijdhsamme ären, förvthan idhra hustrur, barn och booscap (ty iagh weet at j haffue mykin booscap) läter them bliffua vthi idhra städher, som iagh idher giffuit haffuer, til tess HERREN läter ock idhra brödher komma til roligheet såsom idher, at the ock intagha thet land, som HERREN theras Gudh them giffua skal på hijnsidhon Jordan, sedhan skolen j vmwenda til idhor besitning, then iagh idher giffuit haffuer.
Och iagh bödh Josua på samma tijdhen, och sadhe, Tijn öghon haffua seedt alt thet som HERREN idhar Gudh thenna twå Konungar giordt haffuer, så warder han ock görande all Konunga rike tijt tu dragher, fruchter idher intet för them, ty HERREN idhar Gudh strijdher för idher.
Och iagh badh HERRAN på then tijdhen, och sadhe, HERRE HERRE, tu haffuer begynt wisa tinom tienare tina herligheet och tina starcka hand, Ty huilkin är then Gudh j himmelen eller på iordenne, som {för må} [förmå] effter tijn werck och tijn macht göra? Lät migh gå och see thet godha landet på hijnsidhon Jordan, the godha bergh, och Libanon. Men HERREN wart wredh på migh för idhra skul, och bönhörde migh intet, vthan sadhe til migh, Lät bliffuat, tala intet meer ther om för migh. Stijgh vp på höghden aff berghet Pisga, och häff tijn öghon vp wester vth, och nörr vth, och södher vth, och öster vth, och see thet medh öghonen, ty tu skalt intet gå vthoffuer thenna Jordan, Vthan biudh Josua at han är tröst och frijmodigh, För ty han skal gå offuer Jordan för folcket, och skal vthskiffta them landet som tu seendes warder. Så bleffue wij tå j then dalen in moot Peors hws.

Fierde Capitel.
OCh nu hör Jsrael the bodh och retter, som iagh idher lärer, at j them göra skole, på thet j må leffua, och inkomma och intagha landet, som HERREN idhra fädhers Gudh idher giffuer. J skolen intet leggia ther til, som iagh idher biudher, och skolen ey heller tagha ther någhot jfrå, på thet j måghen bewara HERRANS idhar Gudz bodh,
#228 som iagh biudher idher. Jdhor öghon haffua seedt hwadh HERREN giordt haffuer medh BaalPeor, ty alla the som effterfolgde BaalPeor, them haffuer HERREN tin Gudh förgiordt ibland idher. Men j som {hål len} [hållen] idher in til HERREN idhar Gudh, j leffuen alle på thenna dagh. Sij, iagh haffuer lärdt idher bodh och retter, såsom HERREN min Gudh migh budhit haffuer, at j så göra skolen j landet ther inkommandes warden til at intagha thet.
Så behåller thet nu, och gören thet. Ty så warder idhor wijsheet och förstånd berömd för all folck, när the hörandes warda all thenna bodh, så at the skola säya, Sij, huilket wijst och förståndugt folck thetta är, och itt herlighit folck. Ty hwadh folck är så herlighit, huilko Gudhanarr så nalkas, såsom HERREN wår Gudh, så offta som wij åkalla honom? Och huar är någhot så herlighit folck, som så retferdugha sedher och bodh haffuer, såsom all thenna laghen, som iagh idher på thenna daghen föregiffuer.
Så förwara tigh nu och tina siäl granneligha, at tu icke förgäter hwadh för tijn öghon skeedt är, och at thet icke gånger vthu tino hierta j alla tina lijffs daghar, Och skalt förckunna tinom barnom och tinom banarbarnom then daghen, tå tu stoodh för HERRANOM tinom Gudh widh berghet Horeb, och HERREN til migh sadhe, Församla migh folcket, at iagh skal läta them höra mijn ord, och lära fruchta migh j alla theras lijffs daghar på iordenne, och lära sijn barn.
Och j gingen fram och stodhen nedher vnder berghet, och berghet brann halffuäghes vp til himmelen. och ther war mörcker, moln och tökna. Och HERREN taladhe medh idher mitt vthu eelden, hans ordz röst hörden j, men ingen lijknelse såghen j vthan röstena. Och han förckunnadhe idher sitt förbund, thet han idher bödh at göra, nemligha, the tiyo ord, och screff them på twå steentafflor. Och HERREN bödh migh på samma tijdhen, at iagh skulle lära idher bodh och retter, at j ther effter göra skullen vthi the lande ther j indraghen til at intagha thet.
Så förwarer nu idhra siälar wel, ty j haffuen ingen lijknelse seedt på then daghen, tå HERREN taladhe medh idher vthu eelden på berghena Horeb, på thet j icke skole förderffua idher, och göra idher någhot beläte, thet en man lijkt är, eller quinno, eller diwre på iordenne, eller foghle vnder himmelen, eller matke som kräker på iordenne, eller fiske j watnena vnder iordenne. Ock at tu icke heller vphäffuer tijn öghon til himmelen, och seer solen, och månan, och stiernonar, hela himmelens häär, och faller aff, och tilbedher them, och tienar them, huilka HERREN tin Gudh förskickat haffuer allom folckom vnder hela himmelen.
Men idher haffuer HERREN vptaghit, och fördt idher vthu jern vgnen, nemligha vthu Egypten, at j skulle wara hans arffolck, som thet ock är j thenna dagh. Och HERREN wardt wreedh på migh för idhra gerningar skul, så at han swoor, at iagh icke skulle komma offuer Jordanen, eller j thet godha landet, som HERREN tin Gudh tigh til arffuedeel giffua skal, vthan iagh moste döö j thetta land, och skal icke gå offuer Jordanen, men j skolen gå ther offuer, och intagha thet godha landet.
Så tagher idher nu wara, at j HERRANS idhars Gudz förbund icke görgäten, thet han medh idher giordt haffuer, och icke görer beläte til någhrahanda lijknelse, såsom HERREN tin Gudh tigh budhit haffuer. För ty, HERREN tin Gudh är en frätande eeld, och en nijtelskande Gudh.
När j nu födhen barn, och banarbarn, och boon på landena, och förderffuen idher, och gören idher beläte, til någhrahanda lijknelse så at j gören illa för HERRANOM idhrom Gudh, och förtörnen honom, så kallar iagh j thenna dagh himmel och iord til witne offuer idher, at j skole snart
#229 förgåås vthaff landena, vthi huilket j ingåån offuer Jordanen, til at intagha thet. J skolen icke lenge bliffua ther vthi, vthan skolen förgiorde warda, och HERREN skal förströö idher ibland folck, och j warden itt fögho folck quarr bliffuandes ibland Hedhninganar, tijtt HERREN idher driffuande warder. Ther skalt tu tiena affGudhom, som menniskio handawerck äro, stock och steen, huilke huarcken see, eller höra, eller äta, eller luchta.
Om tu tå ther söker HERRAN tin Gudh, så skalt tu finna honom, om tu söker honom aff allo hierta och aff allo siäl. När tu bidhröffuat warder, och tigh all thenna tingen vppåkomma j the ytersta daghar, så skalt tu wenda tigh til HERRAN tin Gudh, och skalt höra hans röst. För ty HERREN tin Gudh är en barmhertigh Gudh, han warder tigh icke offuergiffuandes eller forderffuandes, och skal han icke förgäta thet förbund medh tina fädher, som han them sworit haffuer.
Befrågha effter förtijdhen, som för tigh warit haffuer, jfrå then daghen tå Gudh skoop menniskiona på iordenne, jfrå then ena himmelens enda til then andra, om någhon tijdh een sådana stoor ting skeedd, eller tess like någhon tijdh hörd är, at någhot folck hadhe hördt Gudz röst talanddes vthu eelden, såsom tu hördt haffuer, och likwel leffuer. Eller om Gudh försökt haffuer at ingå, och tagha sigh itt folck mitt vthu eno folcke, genom {frelstilse} [frestilse], genom tekn, genom vnder, genom strijdh, och genom mechtugha hand, och genom vthrecktan arm, och genom stora syyner, såsom HERREN idhar Gudh alt thetta medh idher giordt haffuer för tijn öghon vthi Egypten.
Tu haffuer seedt thet, på thet tu skalt weta, at HERREN är allena Gudh, och ingen annar. Aff himmelen haffuer han lätit tigh höra sina röst, at han skulle lära tigh, och på iordenne haffuer han lätit tigh see sin stora eeld, och vthu eelden haffuer tu hördt hans ord, therföre at han tina fädher elskat, och theras sädh effter them vthwaldt haffuer. Och fördt tigh vthu Egypten medh sitt ansichte genom sina stora macht, på thet han skulle för tigh fördriffua stoor folck och starckare än tu äst, och föra tigh ther in, och giffua tigh theras land til arffuedeel, såsom thet tilståår j thenna dagh.
Så skalt tu nu weta j dagh, och leggia thet på hiertat, at HERREN är en Gudh offuan j himmelen och nedhre vppå iordenne, och ingen annan, at tu håller hans retter och bodh, som iagh j dagh biudher tigh, så warder tigh och tinom barnom effter tigh, welgåendes, at titt lijff skal lenge wara j landena, som HERREN tin Gudh tigh giffuer ewerdeligha.
Tå aff skilde Mose tree städher hijnsidhon Jordan öster vth, at tijt fly skulle hoo som sin nästa j hiäl sloghe medh wådha, och tilförenna icke hadhe warit hans owen, then skulle fly in vthi en aff the städher, på thet han motte bliffua widh lijff. Bezer j öknenne på then slät marckenne ibland the Rubeniter, och Ramoth j Gilead ibland the Gadditer, och Golan j Basan ibland the Manassiter.
Thetta är then lagh som Mose Jsraels barnom föregaff, och thetta är witnesbyrdet och bodh, och retter som Mose sadhe Jsraels barnom tå the vthu Egypten draghne woro, hijnsidhon Jordan vthi then dalenom in moot Peors hws, vthi Sihons lande the Amoreers Konungs som j Hesbon boodde, huilken Mose och Jsraels barn slogho, tå the vthu Egypten kompne woro, och togho han land in, ther til Ogs land Konungens j Basan, the twå Amoreers Konungars, som på hijnsidhon Jordan woro, öster vth, Jfrå Aroer, huilken på then beckens strand widh Arnon ligger, in til berghet Sion, ther är Hermon, Och alt släta landet hijnsidhon Jordan öster vth, alt in til haffuet, på slettenne, nedhan för berghet Pisga.
#230 

Femte Capitel.
Och Mose kalladhe hela Jsrael, och sadhe til them, Höör, Jsrael, the bodh och retter, som iagh j dagh talar för idhor öron, och lären them, och behåller them, at j gören ther effter. HERREN wår Gudh haffuer giordt itt förbund medh oss j Horeb, och haffuer icke giordt thetta förbundet medh wåra fädher, vthan medh oss, som nu här äre på thenna dagh, och alle leffue. Och haffuer ansichte moot ansichte talat med oss vthu eeldenom på berghet. Jagh stoodh på then tijdhen emellan HERRAN och idher, at iagh skulle föra HERRANS ord til idher. För ty j fruchtadhen idher för eeldenom, och gingen icke vp på berghet, och han sadhe.
JAGH ÄR HERREN tin Gudh, som tigh vthu Egyptj land fördt haffuer, vthu träldomens hws. TV SKALT INGA andra Gudhar haffua för migh. Tu skalt intet beläte göra tigh effter någhrahanda lijknelse, antingen thet offuan j himmelen är eller nedhre på iorden eller j watnena vnder iorden. Tu skalt icke tilbidia them, eller tiena them, ty iagh är HERREN tin Gudh, en nijtelskande Gudh, som heemsöker fädhernars misgerningar offuer barnen, in til tridie och fierde led, theras som migh hata, och bewijsar barmhertigheet på mång tusend, som migh elska och mijn bodh hålla.
TV SKALT ICKE misbruka HERRANS tins Gudz nampn, ty HERREN skal icke låta bliffua honom ostraffad, som hans nampn misbrukar.
SABBATGS DAGHEN skalt tu hålla, at tu honom helghar, såsom HERREN tin Gudh tigh budhit haffuer. Sex daghar skalt tu arbeta och göra alla tijn werck, men på siwnde daghen är HERRANS tins Gudz Sabbath, tå skalt tu intet arbete göra, icke heller tin son eller tijn dotter, eller tin tienare, eller tijn tienarinna, eller tin oxe, eller tin åssne, eller all tin booscap, eller fremlingen, som innan tina portar är, på thet at tin tienare och tienarinna mågha haffua roo så wel som tu. För ty tu skalt j hogh komma at tu wast ock en trääl vthi Egyptj land, och HERREN tin Gudh förde tigh ther vth medh mechtugha hand och vthrecktom arme. Therföre haffuer HERREN tin Gudh budhit tigh, at tu skalt hålla Sabbaths daghen.
TV SKALT hidhra tin fadher tina modher, såsom HERREN tin Gudh tigh budhit haffuer, på thet at tu må lenge leffua, och at tigh må welgå vthi the lande, som HERREN tin Gudh tigh giffua skal.
TV SKALT icke dräpa.
TV SKALT icke göra hoor.
TV SKALT icke stiäla.
TV SKALT icke bära falskt witnesbyrd emoot tin nästa.
TV SKALT icke haffua lust til tins nästes hustru.
TV SKALT icke begära tins nästas hws, åker, tienare, tienerinno, oxa, åssna, eller hwadh som helst honom tilhörer.
Thetta äro the ord, som HERREN taladhe til alla idhra menigheet vppå berghet, vthu eeldenom och molnena och töcknenne medh stora röst, och ladhe ther intet til, och screff them på twå steentafflor, och fick migh them.
När j hörden röstena vthu mörckret och berghet brinna j eelde, ginge j fram til migh alle offuerstar j idhra slechter, och idhre äldste, och sadhen, Sij, HERREN wår Gudh, haffuer låtit oss se sina herligheet och sitt 
#231 maiestat, och wij haffue hördt hans röst vthu eeldenom. J dagh haffue wij seedt at Gudh taladhe medh menniskiom, och the bleffuo j liffue. Och nu, hwj skole wij döö, så at then store eelden förtärer oss? Om wij offtare höra HERRANS wår Gudz röst, så moste wij döö. För ty, hwadh är alt köt, at thet höra må leffuandes Gudz röst tala vthu eeldenom (såsom wij) och kan leffua? Gack tu fram, och hör alt thet HERREN wår Gudh sägher, och sägh oss thet. Alt thet HERREN wår Gudh medh tigh talar, thet wilie wij höra och göra.
Tå HERREN hörde rösten aff idhor ord, som j taladen medh migh, sadhe HERREN til migh, Jagh haffuer hördt thetta folcks ord, som the medh tigh talat haffua, thet är alt gott, som the sagdt haffua. Ah thet the itt sådant hierta hadhe til at fruchta migh och til at hålla all mijn bodh j theras lijffzdaghar, på thet at them måtte gå wel, och theras barn ewinnerligha. Gack och sägh them, Går heem j idhor tiäll. Men tu skalt stå här för migh, at iagh talar medh tigh all lagh, och bodh och retter, som tu them lära skal, at the göra ther effter vthi landena, som iagh them giffua skal til at intagha.
Så behåller thet nu, at j må göra, såsom HERREN idhar Gudh idher budhit haffuer, och wijker icke hwarcken på höghra sidhon eller wenstra, vthan wandrer j alla the wäghar, som HERREN idhar Gudh idher budhit haffuer, på thet j måghe leffua, och idher skal wel gå, och j lenge leffuen j landena, som j intagha skolen.

6. Capitel.
Thetta äro nu the lagh och bodh och retter, som HERREN idhar Gudh budhit haffuer, at j them lära och göra skolen j landena, dit j indraghen til at intagha thet. At tu fruchtar HERRAN tin Gudh, och håller alla hans retter och bodh, som iagh biudher tigh, tu och tijn barn och tijn banarbarn, j alla idhra lijffzdaghar, på thet j skolen lenge leffua. Jsrael tu skalt höra och behållat, så at tu gör ock så, at tigh wel går, och warder mykit förökat, såsom HERREN tina fädhers Gudh tigh til sagdt haffuer itt land, ther miölk och hannogh vthi flyter.
Höör, Jsrael, HERREN wår Gudh är EN ENIGH HERRE. och tu skalt elska HERRAN tin Gudh, aff allo hierta, aff allo siäl, aff allo förmågho. Och thenna ord som iagh biudher tigh j dagh, skalt tu lägga på hiertat. och skalt skerpa them tinom barnom och ther om tala, när tu sitter j titt hws eller går vppå wäghen, när tu nedherlegger tigh eller vpståår, och skalt binda them för itt tekn på tinne hand, och skola wara tigh til itt åminnelse för tijn öghon, och skalt scriffua them på tijn hwss dörträä, och vppå dörena.
När nu HERREN tin Gudh låter tigh komma vthi landet, som han tina fädher Abraham, Isaac och Jacob sworit haffuer, tigh at giffua, stora och sköna städher som tu intet bygdt haffuer, och hws full medh alt gott, the tu intet vpfylt haffuer, och vthugna brunnar, them tu intet vthuggit haffuer, och wijngårdar och oliobergh som tu intet planterat haffuer, at tu må äta och mät warda, så tagh tigh wara, at tu icke förgäter HERRAN som tigh vthu Egyptj land vthu träldomens hws fördt haffuer, vthan skalt fruchta HERRAN tin Gudh, och tiena honom. Och swäria widh hans nampn. och skalt icke fölia andra Gudhar effter, thes folcks som om kring idher boo, ty HERREN tin Gudh är en nijtelskande Gudh ibland tigh, at HERRANS tins Gudz wredhe icke skal förgrymma sigh offuer tigh, och förgöra tigh aff iordenne.
#232
J skolen icke försökia HERRAN idhar Gudh, såsom j försökte honom j Massa, vthan skolen hålla HERRANS idhar Gudz bodh, och hans witnes byrder, och hans retter, som han budhit haffuer, at tu gör thet rett och gott är för HERRANS öghon, på thet tigh må gå wel, och tu inkommer och intagher thet godha landet, som HERREN sworit haffuer tina fädher, at han skal fördriffua alla tina fiendar för tigh, såsom HERREN sagdt haffuer.
När nu tin son j dagh eller j morghon fråggar tigh och sägher, Hwadh är thetta för witnesbyrder, bodh och retter, som HERREN wår Gudh idher budhit haffuer? Så skalt tu säya tinom son, Wij woro Pharaos trälar j Egypten, och HERREN förde oss vthu Egypten medh mechtugha hand. Och HERREN giorde stoor och ond tekn och vnder offuer Egypten och Pharao, och alt hans hws, för wår öghon, och förde oss tädhan, på thet han skulle införa oss och giffua oss thet land, som han wåra fädher sworit hadhe. Och bödh HERREN oss at göra effter alla thenna retter, at wij skole fruchta HERRAN wår Gudh, at oss wel går j alla wåra lijffzdaghar, såsom thet tilgår j thenna dagh, och thet skal wara oss til rettferdugheet för HERRANOM wårom Gudh, om wij hålle och göre all thenna bodhen, såsom han oss budhit haffuer.

Siwnde Capitel.
När HERREN tin Gudh förer tigh in vthi thet land, ther tu inkomma skalt, til at intagha thet, och nedherlegger mycket folck för tigh, the Hetheer, Girgaseer, Amoreer, Cananeer, Phareseer, Heveer och Jebuseer, sjuhanda folck, the som större äro och mechtughare än tu, Och när HERREN tin Gudh giffuer them för tigh, at tu slåår them, så skalt tu giffua them til spillo, och intet förbund medh them göra, eller någhon gunst bewijsa them, och skalt intet befrynda tigh medh them, Jdhra döttrar skalt tu icke giffua theras söner, och theras döttrar skole j icke tagha idhrom sönom. För ty the warda draghandes idhra söner jfrå migh, så at the tiena andra Gudhar. Så warder tå HERRANS wredhe förgrymmande sigh offuer idher, och snarligha förgör idher.
Vthan altså skolen j göra medh them, theras altare skolen j nedherriffua, theras stodhar nedherbryta, theras lundar affhugga, och theras affGudhar vpbrenna medh eelde. Ty tu äst itt heligt folck HERRANOM tinom Gudh, tigh haffuer HERREN tin Gudh vthwaldt til at tu skalt wara hans eghit folck vthaff all the folck som på iordenne äro. Jcke haffuer HERREN vptaghit och vthwaldt idher, ther före at j större på talet ären än annat folck, ty tu äst minst j all folck, vthan ther före at han elskadhe idher, och at han skulle hålla sin eedh, som han idhra fädher sworit hadhe, haffuer han vthfördt idher medh mechtugha hand, och haffuer frelst tigh vthu träldomens hws, vthu Pharaos hand Konungens j Egypten.
Så skalt tu nu weta, at HERREN tin Gudh, är en Gudh, en trofast Gudh, hållandes förbund och barmhertugheet them som elska honom och hålla hans bodh, j tusende ledher, och wedhergeller them som hata honom, för sitt ansichte, så at han förgör them, och skal icke fördröyat, at han them wedhergeller för sitt ansichte, som hata honom. Så behält nu the bodh och lagh och retter, som iagh tigh biudher j thenna dagh, at tu gör ther effter.
Och när j thenna retter hören, och hållen them, och gören ther effter, så warder HERREN tin Gudh ock hållandes thet förbund och barmhertigheet, som han tina fädher sworit haffuer. och skal elska tigh, welsigna 
#233 och föröka. Och skal welsigna tins lijffz frucht, och tins landz frucht, tina säd, wijn och olio, fruchtena aff tinne koo, och fruchten aff tijn fåår, på landet som han tina fädher sworit haffuer at giffua tigh. Welsignat warder tu vthoffuer all folck. Jngen ibland tigh skal wara ofruchtsam, ey heller ibland tin booscap. HERREN skal tagha jfrå tigh all krankheet, och skal icke kasta tigh någhon the Egyptiers onda siwkdom vppå, huilka tu förnummit haffuer, men han skal kasta them på alla them som tigh hata.
Tu skalt vpfräta alt thet folck, som HERREN tin Gudh tigh giffuandes warder. Tu skalt icke skona them, och icke tiena theras Gudhar, ty thet worde tigh til een snaro. Om tu sägher j titt hierta, Thetta folck är meer än iagh, huru kan iagh fördriffua them? Så fruchta tigh intet för them, Tenck vppå hwadh HERREN tin Gudh giorde Pharao och alle Egyptier, medh stoor försökelse, som tu medh öghonen seedt haffuer, och medh tekn och vnder, och genom mechtugha hand och vthrecktom arm, medh huilko HERREN tin Gudh tigh vthförde. Altså skal HERREN tin Gudh göra allom folckom som tu fruchtar före.
Ther til skal HERREN tin Gudh senda ibland them getingar, in til tess förgiordt warder hwadh som qwart är, och sigh för tigh förgömer. Gruffua tigh intet for them, ty HERREN tin Gudh är ibland tigh, then store och förfärlighe Gudhen. Han HERREN tin Gudh, skal vthrota tesse folcken för tigh, medh tijdhen thet ena effter thet andra. Tu kant icke hastugt förgöra them, på thet at diwren icke skola förökas emoot tigh på marckenne. HERREN tin Gudh skal giffua them för tigh, och skal slå them medh stoort slagh, in til tess han förgör them, och skal giffua theras Konungar j tina hender, och tu skalt förgöra theras nampn vnder himmelen. Jngen skal kunna tigh emoot stå, til tess tu förgör them.
Theras affgudhars beläte skalt tu brenna vp j eelde, och skalt intet begära vthaff silffuret eller gullet som ther vppå är, eller tagha thet til tigh, på thet at tu icke skalt förtagha tigh ther vthinnan. Ty sådant är HERRANOM tinom Gudh een styggelse, therföre skalt tu icke föra then styggelsen in vthi tit hws, at tu icke warder til spillo giffuin såsom ock thz är, vthan tu skalt haffua een vämielse och styggelse ther widh, ty thet är til spillo gifuit.

Ottonde Capitel.
ALl the bodh, som iagh biudher tigh j dagh, skolen j hålla, at j gören ther effter, på thet j måghe leffua och förökas, och komma in och intagha thet land, som HERREN idhra fädher sworit haffuer, och skalt tenckia på allan then wägh genom huilken HERREN tin Gudh tigh leedt haffuer, j thenna fyrotiyo åren j öknenne, på thet han skulle späkia och försökia tigh, at kunnogt skulle warda hwad j tino hierta war, om tu hölle hans bodh eller ey. Han späkte tigh, och lät tigh hungra, och spijsadhe tigh medh Man, thet tu och tine fädher intet kendt hadhe, på thet han skulle läta tigh weta, at menniskian leffuer icke allena aff brödh, vthan aff alt thet aff HERRANS mun gåår. Tijn klädher äro intet förslitijn på tigh, och tine föter äro intet swulnadhe j tesse fyratiyo åår.
Så finner tu jw j tino hierta, at HERREN tin Gudh tigh lärdt {haff uer} [haffuer], såsom en man lärer sin son. Så hålt nu HERRANS tins Gudz bodh, at tu wandrar j hans wäghar, och fruchtar honom. Ty HERREN tin Gudh förer tigh vthi itt gott land, j itt land ther becker och brunnar och diwp vthi äro, huilke vth medh berghen och in på slättena flyta, Jtt land ther hwete, korn, wijnträä, fikonträä och granatäpple vthi äro. Jtt land
#234 ther olioträä och hannogh vthi wexer. Jtt land ther tu skalt haffua brödh nogh til at äta, ther ock intet fattas. Jtt land huilkes stenar äro jern, ther tu ock koppar vthu berghen hugger. Och när tu ätit haffuer och är mätt, at tu tå loffuar HERRAN tin Gudh, för thet godha land, som han tigh giffuit haffuer.
Så tagh tigh nu wara, at tu icke förgäter HERRAN tin Gudh, ther medh, at tu icke håller hans bodh, och hans lagh, och retter, som iagh biuder tigh j dagh, at när tu ätit haffuer, och är mätt, och bygger skön hws ther tu vthi boor, och titt fää och fåår, och silffuer och gull, och alt thz tu haffuer förökas, at titt hierta tå icke vphäffues, och tu förgäter HERRAN tin Gudh, som tigh vthu Egyptj land fördt haffuer, vthu träldomens hws, och haffuer leedt tigh igenom thenna stora och förskreckeligha öknena, ther brennande ormar, och scorpion och torrheet och platt intet watn war, och lät tigh vthgå watn aff harda helleberghet, och spijsadhe tigh medh Man j öknenne, ther tine fädher intet aff wetat hade, på thet han skulle späkia och försökia tigh, och framdeles göra wel emoot tigh. Annars motte tu säya j tino hierta, Mijn krafft och mina henders starckheet haffuer migh thenna förmåghona giordt. Vthan tenck på HERRAN tin Gudh, ty han är then som krafft giffuer til at komma thetta åstadh, på thet han skulle fulkompna sitt förbund, som han tina fädher sworit hadhe, såsom thet tilgår j thenna dagh.
Men om tu förgäter tin Gudh, och fölger andra Gudhar effter, och tienar them, och tilbedher them, så betyghar iagh j dagh offuer idher, at j skolen slett förgåås. Lika som Hedhninganar, huilka HERREN förgör för idhart ansichte, så skolen ock j förgåås, therföre at j icke ären HERRANS idhor Gudz röst hörughe.

Niyonde Capitel.
Höör Jsrael, J dagh skalt tu gå offuer Jordan, at tu inkommer til at intagha the folck, som större och starckare äro än tu, stora städher, muradhe vp til himmelen, itt stoort högt folck, Enakims barn som tu kendt haffuer, aff huilkom tu ock hördt haffuer, Hoo kan stå emoot Enacks barn? Så skalt tu weta j dagh, at HERREN tin Gudh går fram för tigh, en förtärande eeld, han warder them förgörandes och nedherleggiandes för tigh, och skal fördriffua them, och om intet göra them snarligha, såsom HERREN tigh sagdt haffuer.
Tå nu HERREN tin Gudh them vthdriffuit haffuer för tigh, så sägh icke j tino hierta, HERREN haffuer migh här infördt, til at intagha thetta landet för mina rettferdigheet skul, ändoch HERREN fördriffuer Hedhninganar för tigh, för theras ogudhachtugheet skul. Ty tu kommer icke in j landet til at besittia thet, för tina retferdugheet eller för tijns hiertas fromheet skul, vthan HERREN tin Gudh fördriffuer thenna Hedhninganar för theras ogudhachtugheet skul, på thet han skal fulkompna thet ord, som HERREN tina fädher Abraham, Isaac och Jacob sworit haffuer.
Så weet nu, at HERREN tin Gudh icke giffuer tigh thetta godha landet til at intagha för tina retferdugheet skul, effter tu är itt halsstyyfft folck. Kom j hogh, och förgätt icke, huru tu HERRAN tin Gudh förtörnadhe j öknenne, Jfrå then daghen at tu drogh vthu Egypti land, til tess j kompne ären til thetta rwm, haffue j warit HERRANOM ohörsame. För ty j Horeb förtörnadhe j HERRAN, så at han för wredhe skul wille
#235 förgöra idher. tå iagh gången war på berghet, til at anamma the steentafflor, förbundzens tafflor som HERREN giorde medh idher, Och iagh bleff på berghena fyretiyo daghar och fyretiyo nätter, och ååt intet brödh och drack intet watn, och HERREN fick migh the twå steentafflonar, {bescreffua} [bescreffna] medh Gudz finger, och ther vthinnan all ord, som HERREN medh idher vthu eelden på berghet talat hadhe, på församlingennes dagh.
Och effter the fyretiyo daghar och fyretiyo nätter, fick migh HERREN the twå förbundzens steentafflor. och sadhe til migh, Statt vp, gack snart nedh hädhan, ty titt folck, som tu vthfördt haffuer aff Egypten, haffuer förderffuat thet, the äro snarligha trädde jfrå then wäghen som iagh haffuer budhit them, The haffua giordt sigh itt gutit beläte. Och HERREN sadhe til migh, Jagh seer at thetta folcket är itt halsstijfft folck. Lät migh betemma at iagh förgör them, och vthskrapar theras nampn vnder himmelen. Jagh wil göra itt starckare och mechtughare folck aff tigh, än thetta är.
Och som iagh vmwende migh, och gick nedh aff berghet, som brann j eeld, och hadhe the twå förbundzens tafflor j bådha mina hender, tå såg iagh, och sij, tå hadhen j syndat emoot HERRAN idhar Gudh, så at j hadhen giordt idher en gutin kalff, och woren snarligha trädde jfrå then wäghen then HERREN idher budhit hadhe. Så toogh iagh bådha tafflonar, och kastadhe them bort vthu bådha hendernar, och sloogh them sönder för idhor öghon, och föll nedh för HERRAN, såsom tilförenna, j fyretiyo daghar och fyretiyo nätter, och ååt intet brödh, och drack intet watn, för alla idhra synder skul, som j giordt haden, j thet j sådant ondt giorden för HERRANOM til at förtörna honom. Ty iagh fruchtadhe för then wredhe och grymheet, ther HERREN på idher medh förtörnat war, så at han wille förgöra idher. Och HERREN hörde migh än j then gången.
War ock HERREN storligha wreedh på Aaron, så at han wille {för göra} [förgöra] honom, men iagh badh ock för Aaron på samma tijdhen. Men idhor synd, kalffuen som j giordt hadhe, toogh iagh och brende vp j eelde, och sloogh sönder honom, och sönderstötte, til tess han wardt stofft, och kastadhe stofftet j becken som flyter vthaff berghena.
Sammalunda förtörnadhe j ock HERRAN j Thabeera, och j Massa, och widh the Lustgriffter, och tå han sende idher jfrå Kades Barnea och sadhe, Går tijt vp, och tagher landet in, som iagh idher giffuit haffuer, woren j HERRANS idhars Gudz munn ohörsamme, och troodden icke på honom, och lydden icke hans röst, ty j haffuen warit HERRANOM ohörsamme, så lenge som iagh idher kendt haffuer.
Tå föll iagh nedher för HERRAN fyretiyo daghar och fyretiyo nätter, som iagh ther lågh, ty HERREN sadhe, at han wille förgöra idher. Men iagh badh HERRAN och sadhe, HERre, HERRE, förderffua icke titt folck, och tin arffuedeel, huilket tu genom tina stora macht förlossat, och medh mechtugha hand vthu Egypten fördt haffuer. Kom j hogh tina tienare Abraham, Isaac och Jacob, See icke på thetta folckens hardheet, och thetta folckens ogudhachtugheet och synd, at thet landet, ther tu oss vthfört haffuer icke skal säya, HERREN kunde icke föra them vthi thet land, som han them loffuat hadhe, och haffuer för then skul fördt them ther vth, at han war wreedh på them, at han skulle dräpa them j öknenne. För ty the äro titt folck och tin arffuedeel, som tu medh tinne stora macht, och medh tin vthreckta arm vthfördt haffuer.

Tiyonde Capitel.
#236 PÅ samma tijdhen sadhe HERREN til migh, Vthugg tigh twå steentafflor såsom the första, och kom til migh på berghet och gör tigh en Arck aff trää, så wil iagh scriffua på tafflonar the ord som på the första woro, huilka tu sönderslaghit haffuer, och tu skalt leggia them j Arcken. Så giorde iagh tå en Arck aff furoträä, och vthögg twå steentafflor sådana som the första woro, och gick vppå berghet, och hadhe the twå tafflonar j mina hender.
Tå screff han på tafflonar såsom the första scrifften war, the tiyo ord, som HERREN taladhe til idher vthu eeldenom på berghet på {görsamlin gennes} [församlingennes] dagh, Och HERREN fick migh them, och iagh wende om och gick aff berghet, och ladhe tafflonar j Arcken, som iagh giordt hadhe, at the skulle ther bliffua, såsom HERREN migh budhit hadhe.
Och Jsraels barn drogho vth jfrå Beroth {BneJakan} [BeneJakan] til Moserah, ther bleff Aaron dödh, och wardt ther begraffuen, och hans son Eleazar wardt Prester för honom. Tädhan drogho the vth til Gudegoda, jfrå Gudegoda til Jathbath, itt land ther becker äro. På then tijdhen affskilde HERREN Leuj slechte, til at bära HERRANS förbundz Arck, och til at stå för HERRANOM, til at tiena honom, och loffua hans nampn alt in til thenna dagh. Ther före skulle the Leuiter ingen deel eller arff haffua medh sina brödher, ty HERREN är theras arff, såsom HERREN tin Gudh them sagdt haffuer.
Och iagh stoodh på berghena såsom tilförenna fyratiyo daghar och fyratiyo nätter, och HERREN bönhörde migh än j then gången, och wille icke förgöra tigh. Men han sadhe til migh, Statt vp, och gack åstadh at tu gåår för folcket, at the in komma och intagha landet som iagh theras fädher sworit haffuer them at giffua.
Nu Jsrael, hwadh eskar HERREN tin Gudh aff tigh, vthan at tu skalt fruchta HERRAN tin Gudh, at tu wandrar j alla hans wäghar, och elskar honom, och tienar HERRANOM tinom Gudh aff allo hierta, och aff allo siäl, at tu håller HERRANS bodh och hans retter, the iagh tigh biudher j thenna dagh, på thet at tigh må welgå? Sij himmelen och alla himlas himmel, och iorden och alt thet ther vthi är, är HERRANS tins Gudz, doch likwel haffuer han allena hafft wilia til tina fädher, så at han elskadhe them, och haffuer vthwaldt theras sädh effter them, nemligha, idher vthoffuer alt folck, såsom thet ock tilgår på thenna dagh.
Så omskärer nu idhars hiertas förhudh, och warer icke meer halsstijffue. För ty HERREN idhar Gudh är en Gudh offuer alla Gudhar, och en Herre offuer alla Herrar, en stoor Gudh mechtugh och förfärlighen, then ingen person achtar, och tagher inga mutor, och skaffar them fadherlösom och enkiom rett, och elskar the fremmande, så at han giffuer them födho och klädhe, Ther före skolen j ock elska the fremmande, ty j haffuen ock warit fremmande vthi Egyptj land.
HERRAN tin Gudh skalt tu fruchta, honom skalt tu tiena, til honom skalt tu hålla tigh, och swäria widh hans nampn, han är titt loff och tin Gudh, then medh tigh så stoor och förfärligh ting giordt haffuer, såsom tijn öghon seedt haffua. Tine fädher foro nedher vthi Egypten medh siwtiyo siälar, men nu haffuer HERREN tin Gudh förökat tigh, såsom stiernonar på himmelen.

Elloffte Capitel.
Så skalt tu nu elska HERRAN tin Gudh, och hålla hans lagh, hans sedher, hans retter, och hans bodh, så lenge tu leffuer, Och förnimmer j dagh thet idhor barn icke weta eller seedt haffua, nemligha HERRANS idhars Gudz tuchtan, hans herligheet,
#237 och hans mechtugha hand, och vthreckta arm, och hans tekn och werck, som han giorde ibland the Egyptier, på Pharao Konungen j Egypten, och på alt hans land, och hwadh han giorde på the Egyptiers macht, på theras hestar och wagnar, tå han lät komma watnet aff thet rödha haffuet offuer them, när the foro effter idher, Och HERREN förgiorde them alt in til thenna dagh, och hwadh han idher giorde j öknenne in til tess j nu til thetta rwmet kompne ären, hwadh han giorde Dathan och Abiram, Eliabs sönom Rubens sons, huru iorden öpnadhe sin munn, och vpswalg them medh theras folck och tiäll, och alla theras äghodelar som vnder them woro mitt j hela Jsrael.
Ty idhor öghon haffua seedt the stora HERRANS gerningar som han giordt haffuer, ther före skolen j hålla all the bodh som iagh biudher idher j dagh, på thet j skolen styrkte warda til at komma in, och intagha landet tijt j faren til at intagha thet, och at tu skalt lenge leffua j landena som HERREN idhra fädher sworit haffuer, at giffua them och theras sädh itt land ther miölk och hannogh vthi flyter.
Ty thet landet som tu kommer til at intagha, är icke såsom Egyptj land ther j vthdraghne ären, ther man såår sädh och bäär tijt watn til footz såsom til en kålgård, vthan thet haffuer bergh och slätmarker, huilka regn aff himmelen watna moste, om huilket land HERREN tin Gudh läter sigh wårda, och HERRANS tins Gudz öghon see altijdh ther vppå, jfrå begynnelsen på året in til endan.
Om j nu hören mijn bodh som iagh biudher idher j dagh, at j elsken HERRAN idhar Gudh, och tienen honom aff alt hierta, och aff allo siäl, så skal iagh giffua idhro lande regn j sinom tijdh, arla och seerla, at tu skal inbergha tijn sädh, titt wijn, och tina olio, och skal giffua tinom booscap grääs på tinne marck, at j måghe äta och warda mätte.
Men tagher idher wara, at idhart hierta icke läter dragha sigh ther til, at j aff trädhen, och tienen andra Gudhar och tilbidien them, och HERRANS wredhe förgrymmar sigh tå offuer idher, och lycker himmelen til, at intet regn kommer, och iorden icke giffuer sin wext, och j snarligha förgåås vthaff thet godha landet, som HERREN idher giffuit haffuer.
Så fatter nu thenna orden j hiertat och j idhra siälar, och binden them för itt tekn på idhra hand, at the äro til een åminnelse för idhor öghon, och lärer them idhor barn, så at tu talar ther om när tu sitter j tino hwse, eller gåår på wäghen, när tu legger tigh nedher, och när tu vpståår, och scriff them på dörrträän j tino hwse, och på tinne dör, at tu och tijn barn måghen lenge leffua j landena som HERREN tine fädher sworit haffuer at giffua them, så lenge daghanar aff himmelen på iordenne wara.
Ty om j alla tesse bodhen hållen, som iagh biudher idher, och ther effter gören, så at j elsken HERRAN idhar Gudh, och wandren j alla hans wäghar, och hållen idher in til honom, så skal HERREN fördriffua alt thetta folcket för idher, så at j skole intagha större och starckare folck än j ären. All rwm som idhar foot på trädher, skola wara idhor, jfrå öknenne och jfrå berghet Libanon, och jfrå elffuenne Phrath, alt in til thet ytersta haffuet skal idart landamäre wara, Jngen skal kunna stå idher emoot, Jdhar reddhugha och förfärilse skal HERREN läta komma offuer all the land ther j inresen, såsom han idher sagdt haffuer.
Sij, iagh legger idher före j dagh welsignelse och förbannelse, welsignelse, om j lyden HERRANS idhars Gudz bodh, som iagh biudher idher j dagh, Förbannelse, om j icke lyden HERRANS idhars Gudz bodh, och affträdhen jfrå then wäghen som iagh biudher idher j dagh, så at j wandren effter andra Gudhar the j icke kennen.
När HERREN tin Gudh förer tigh in j thet land ther tu inkommer
#238 til at intaghat, så skalt tu låta tala welsignelsen på thet berghet Grisim, och förbannelsen på thet berghet Ebal, huilken äro på hijnsidon Jordan på then wäghen wester vth j the Cananeers lande, som boo på then {slät markenne} [slätmarkenne] in moot Gilgal, widh then lunden More, Ty tu moste gå offuer Jordan, at tu inkommer, och tagher landet in, som HERREN idhar Gudh idher giffuit haffuer, at j thet intagha och ther vthi boo skolen. Så seer nu til, at j gören effter all the bodh och retter som iagh idher j dagh {före legger} [förelegger].

Tolffte Capitel.
THetta äro the bodh och retter som j hålla skolen, så at j gören ther effter vthi landena, som HERREN tina fädhers Gudh tigh giffuit haffuer til at intagha, så lenge j på iordenne leffuen. Förgörer all the rwm ther Hedhninganar (som j intaghe) sina Gudhar tient haffua, ware sigh på högha berg, på backar, eller vnder gröön trää, och bryter nedher theras altare, och slåår sönder theras stodhar, och theras lundar vpbrenner medh eeld, och theras affgudhabeläte kaster bortt, och tagher bortt theras nampn vthu thet rwmet.
J skolen icke så göra HERRANOM idhrom Gudh, vthan på thet rwm som HERREN idhar Gudh vthwelier aff allom idhrom slechtom, at han wil läta sitt nampn ther boo, ther skolen j frågha, och tijt komma, och göra idhart brenneoffer, och idhor annor offer, och idhor tiyend, och idhra henders Heffoffer, och idhor löffte, och idhor frijwiliogha offer, och förstfödhningena aff idhart fää och fåår, Och ther skolen j äta för HERRANOM idhrom Gudh, och wara gladhe offuer alt thet j och idhor hws förwerffuen, ther HERREN tin Gudh tigh vthi welsignat haffuer.
J skolen intet göra aff thet wij j dagh här görom, huar och en som honom tycker rett wara, ty j ären än nu här til dags icke kompne til roo eller til arffuedelen som HERREN tin Gudh tigh giffua skal, men j mosten gå offuer Jordan, och boo j the landena, som HERREN idhar Gudh idher til arffs vthskifftandes warder, och han skal läta idher få roo för alla idhra fiendar om kring idher, och j skolen boo trygge.
När nu HERREN tin Gudh vthwälier itt rwm, at hans nampn ther boo skal, tijt skolen j bära alt thz iagh biudher idher, idhart brenneoffer, idhor annor offer, idhor tiyend, idhra henders heffoffer, och alla idhor frij löffte, som j HERRANOM loffuen, och skolen wara gladhe för HERRANOM idhrom Gudh, j och idhre söner, och idhra döttrar, och idhre tienare, och idhra tienarinnor, och Leuiternar som j idhra portar äro, för ty the haffua ingen lott, eller arffuedeel medh idher.
Tagh tigh wara at tu icke offrar titt brenneoffer j all the rwm som tu seer, vthan j thet rwm som HERREN vthwälier, vthi någhro aff tina slechter, ther skalt tu offra titt brenneoffer, och göra alt thet iagh biudher tigh. Doch må tu slachta, och äta köt j alla tina portar, effter all tinne siäls begärilse, effter HERRANS tins Gudz welsignelse, som han tigh giffuit haffuer, både rene och orene mågha thet äta, såsom een råå eller en hiortt. Men blodhet skalt tu icke äta, vthan giuta thet på iordena såsom watn.
Men icke må tu äta j tina portar vthaff tiyenden aff tijn sädh, tino wine, tinne olio, ey heller aff then förstfödhning aff tino fää, aff tijn fåår, eller aff någhot titt löffte som tu loffuat haffuer, eller aff titt frijwiliogha offer, eller aff tinne handz heffoffer, vthan för HERRANOM tinom 
#239 Gudh skalt tu sådant äta, på thet rwme som HERREN tin Gudh vthwälier, tu och tine söner, tina döttrar, tine tienare, tina tienerinnor, och Leuiten som j tina portar är, och skalt wara gladh för HERRANOM tinom Gudh, offuer alt thet tu tigh företagher. Och tagh tigh wara, at tu icke offuergiffuer Leuiten, sålenge tu leffuer på iordenne.
När nu HERREN tin Gudh warder förwijdhgandes tina landzendar, såsom han tigh sagdt haffuer, Och tu sägher, Jagh wil äta köt, effter tijn siäl löster äta köt, så äät köt effter all tinne siäls begärelse. Är rwmet longt jfrå tigh, som HERREN tin Gudh vthwaldt haffuer, at han ther wil låta boo sitt nampn, så slachta aff titt fää eller fåår, som HERREN tigh giffuit haffuer, såsom iagh tigh budhit haffuer, och äät thet j tinom portom effter all tinne siäls begärelse, såsom man äter een råå eller en hiortt, må tu ätat, både rene och orene mågha lijka wel ätat. Allenast wachta, at tu icke äter blodhet, ty blodhet är siälen, ther före skalt tu icke äta siälena medh kötet, vthan skal giuta thet på iordena såsom watn, och skalt för then skul icke ätat, at tigh må welgå, och tinom barnom effter tigh, ther aff at tu giordt haffuer thet som rett är för HERRANOM.
Men när tu helghar någhot thet titt är, eller loffuar, så skalt tu taghat, och bärat til thet rwm som HERREN vthwaldt haffuer, och göra titt brenneoffer medh köt och blodh på HERRANS tins Gudz altare. Blodhet aff titt offer skalt tu giuta på HERRANS tins Gudz altare, och äta köttet, See til, och höör all thenna orden som iagh biudher tigh, på thet tigh må welgå, och tinom barnom effter tigh til ewig tijdh, ther aff at tu giordt haffuer thet rett är, och HERRANOM tinom Gudh behaghelighit.
När HERREN tin Gudh vthrotar Hedhninganar för tigh, ther tu inkommer til at intagha them, och tu them intaghit haffuer och boor j theras land, så tagh tigh wara, at tu icke faller j snarona effter them, sedan the fördreffne äro för tigh, Och at tu intet söker effter theras Gudhar, och sägher, Såsom thetta folck haffuer tient theras Gudhar, så wil iagh ock göra. Tu skalt icke således göra HERRANOM tinom Gudh, För ty the haffua giordt sinom Gudhom alt thet HERRANOM stygges widh, och thet han hatar, ty the haffua ock vpbrendt j eelde sina söner och döttrar til sina Gudhar.
Alt thet iagh biudher idher thet skolen j hålla, så at j gören ther effter. J skolen intet leggia ther til, och intet tagha ther jfrå.

Trettonde Capitel.
OM en Prophete eller drömare vpkommer ibland idher, och han giffuer tigh itt tekn eller vnder, och thet tekn eller vnder skeer, ther han tigh aff sadhe, och sägher, Lät oss wandra effter andra Gudhar, the som j icke kennen, och tienom them, så skalt tu icke höra then Prophetens eller drömarens ord, ty HERREN tin Gudh försöker idher, at han må förfara, om j aff allo hierta och aff allo siäl elsken honom. Ty HERRAN idhar Gudh skolen j fölia och fruchta honom, och hålla hans bodh, och höra hans röst, och honom tiena, och hålla idher in til honom, Men then Propheten eller drömaren skal döö, ther före at han lärde affträdelse jfrå HERRANOM idhrom Gudh, som idher vthu Egyptj land fördt, och tigh vthu träldomens hws förlossat haffuer, på thet han skulle komma tigh vthaff then wäghen som HERREN tin Gudh budhit haffuer, til at wandra ther vppå, På thet at tu skalt skilia then onda jfrå tigh.
#240
Om tin brodher tijns moders son, eller tin son, eller tijn dotter, eller hustrun som är j tinom fampn, eller tin wen, then tigh är såsom titt hierta, rådher tigh heemligha och sägher, Lät oss gå, och tiena andra Gudhar (huilka tu intet kenner, ey heller tine fädher) som ibland folcken alt omkring idher äro, eehwadh the äro när eller fierran, jfrå then ena iordennes enda in til then andra, så samtyck thet icke, ey heller lydh honom, och skal titt ögha intet skona honom, och skalt intet förbarma tigh offuer honom, eller fördölia honom, vthan skalt dräpa honom, tijn hand skal wara then första offuer honom, at han dräpes, och ther näst hela folckens hand. Man skal stena honom j hiäl, ty han foor effter at han skulle komma tigh jfrå HERRANOM tinom Gudh, then tigh vthu Egyptj land jfrå träldomens hws fördt haffuer, på thet at hela Jsrael skal thet höra, och befruchta sigh, och icke meer tagha sigh sådana ondt före ibland idher.
Om tu fåår höra j någhon stad som HERREN tin Gudh tigh giffuit haffuer til at boo vthi, at man sägher, Någhre Belials barn äro vthgången ibland tigh, och haffua förfördt theres stadz inbyggiare, och sagdt, Lät oss gå och tiena andra Gudhar, som j intet kennen, så skalt tu granneligha sökia, ransaka och befrågha, om sanningen finnes, at så wist är, at thenna styggelsen ibland idher skeedd är, så skalt tu slå thens stadzens inbyggiare medh swärdz ägg, och them til spillo giffua medh alt thet, som ther inne är, Och theras booscap medh swärdz ägg, och alt theras rooff skalt tu tilhopa bära mitt vppå gatona, och brenna vp j eelde både stadhen och alt hans rooff, thet ena medh thet andra HERRANOM tinom Gudh, at han til en högh bliffuer j ewigh tijdh, och aldrigh vpbygd warder. Och lät intet bliffua j tinne hand aff thet som til spillo giffuit är, på thet at HERREN skal wendas jfrå sinne wredhes grymheet, och giffua tigh barmhertigheet, och förbarma sigh offuer tigh, och föröka tigh, såsom han tina fädher sworit haffuer, ther fore at tu HERRANS tins Gudz röst lydt haffuer, til at hålla alla hans bodh, som iagh tigh biudher på thenna dagh, at tu skalt göra thet som rett är för HERRANS tins Gudz öghon.

XIIII. Capitel.
J ären HERRANS idher Gudz barn. Skären idher icke, och gören idher icke skallotta offuer idhart änne för någhon dödhan, ty tu äst itt heligt folck HERRANOM tinom Gudh, och HERREN haffuer vthwaldt tigh, at tu skalt wara hans eghit, vthaff alla folck som på iordenne äro.
Tu skalt ingen styggelse äta, men tetta äro the diwr som j äta skolen, fää, fåår, geet, hiortt, råå, buffel, steenbock, eenhorning, Vrnööt och älgen, och all diwr som tweklöffuat äro och idissla, skolen j äta. Men thet skolen j icke äta, som idisslar och icke tweklöffuat är, Camelen, Haran, Cunilen. The som idissla och icke tweklöffuat äro, the skola wara idher oreen. Swinet, än doch thet tweklöffuat är, så idisslar thet doch icke, thet skal wara idher oreent, aff tess köt skolen j icke äta, och widh tess aass skolen j icke komma.
Thetta är thet j äta skolen vthaff alt thet j watnet är, alt thz som spool och fiäll haffuer, thet skolen j äta, Men thet som intet spool eller fiäll haffuer, thet skolen j icke äta, ty thet är idher oreent.
Alla rena foghlar äter. Tesse aff them äro the, som j icke äta skolen, Örnen, Höken, Falken, Fiskagiusen, Gladan, Gamen medh sinne artt, och alla Korpar med theras artt, Strutssfogheln, Ugglan, Göken, {Sparff höken} [Sparffhöken] medh sinne artt, Steen vgglan, Uffuen, Flädermusen, Röördromen, 
#241 Storken, Häghren, Skrijkan, medh sinne artt, Wijdhhöffdhen, och Swalan, och alle foghlar som krypa, skola wara idher orene, och j skolen icke äta them. The rena foghlar skolen j äta.
J skolen intet aass äta, Främlingenom, som j tinom porte är må tu giffua thet, at han thet äter, eller sääl thet enom fremmande, ty tu äst itt helight folck HERRANOM tinom Gudh. Tu skalt icke koka kidhet mädhan thet än nu dijr sina modher.
Tu skalt all åår affskilia tienden aff allo tinne sädhz frucht, som vthaff tinom åker kommer, och skalt äta then för HERRANOM tinom Gudh, på thet rwm som han vthwälier, at hans nampn ther boo skal, nemligha aff tiyenden vthaff tijn sädh, tino wijne, tinne olio, och förstfödhningen aff titt fää och tijn fåår, på thet tu skalt lära fruchta HERRAN tin Gudh j alla tina lijffzdaghar.
Om wäghen är tigh förlong, at tu icke kan komma thet tijt, therföre at thet rwmet är tigh förlongt jfrå, som HERREN tin Gudh vthwaldt haffuer, at han wil låta sitt nampn boo ther (ty HERREN tin Gudh haffuer welsignat tigh) så sääl thet alt för penningar, och tagh penninganar j tina hand, och gack til thet rwm som HERREN tin Gudh vthwaldt haffuer, och köp för penninganar alt thet tijn siäl löster, ware sigh fää, fåår, wijn, starck dryck, eller alt thet tijn siäl begärar, och äät thet ther för {HER RANOM} [HERRANOM] tinom Gudh, och war gladh, tu och titt hws, och Leuiten som j tina portar är, honom skalt tu icke förlåta, för ty han haffuer ingen lott eller arff medh tigh.
Effter try åår skalt tu aff syndra all tiyend aff tinne sädh j thet året, och skalt leggia henne j tina portar. Så skal Leuiten komma, som ingen lott eller arff haffuer medh tigh, och fremlingen, och then fadherlöse, och enkian, som j tina portar äro, och äta, och mätta sigh, på thet HERREN tin Gudh tigh welsigna skal, j alla tina henders gerningar, som tu gör.

XV. Capitel.
EFter siw åår skalt tu hålla itt frijåår, och så skal thet tilgå medh samma frijåår. Huilken man någhot jfrå sinne hand sinom nästa borgat haffuer, han skal icke kräffia thet in aff sinom nästa, eller aff sinom brodher, För ty thet heter Frijåår HERRANOM, vthaff en fremmande må tu thet inkräffia, men tinom brodher skalt tu tilgiffuat.
Och skal alzingen fattigh wara ibland idher, ty HERREN warder tigh welsignande vthi landena, som HERREN tin Gudh tigh til arffs giffua skal til at intagha, allenast at tu lydher HERRANS tins Gudz röst, och håller all thenna bodhen, som iagh biudher tigh j thenna dagh, at tu gör ther effter. Ty HERREN tin Gudh skal welsigna tigh, såsom han tigh sagdt haffuer, så skalt tu låna myklo folcke, men aff ingom skalt tu til låns tagha, Tu skalt blijffua rådhandes offuer mykin folck, men offuer tigh skal ingen rådhandhes bliffua.
Om tin brodher j någhon stadh är fattigh j tino lande, som HERREN tin Gudh tigh giffuandes warder, så skalt tu icke förhärda titt hierta, eller tillyckia tina hand för tinom fattigha brodher, vthan skalt vplyckia henne honom, och låna honom, effter som honom fattas. Wachta tigh at j titt hierta icke ligger itt Belials ord, så at tu segher, Thet kommer snart siwnde året som är Frijåret, och serr så illa på tin fattigha brodher, och fåår honom intet, så warder han ropande offuer tigh til HERRAN, och thz warder tigh til synd, vthan tu skalt lätan fååt, och titt hierta skal icke förtrytat
#242 at tu fåår honom thet, ty för then skul skal HERREN tin Gudh welsigna tigh j alla tina gerningar, och j alt thz tu företagher. Fattighe skola wel altijdh wara j landena, therföre biudher iagh tigh, och sägher, at tu skalt vplyckia tina hand tinom brodher som trengder och fattigher är j tino lande.
Om tin brodher, en Hebreesk eller Hebreeska sälier sigh tigh, så skal han tiena tigh j sex åår, j siwnde årena skalt tu giffua honom frij löös, Och när tu giffuer honom frij löös, skalt tu icke låta honom gå medh toma hender jfrå tigh, vthan tu skalt få honom medh sigh aff tijn fåår, aff tinne ladho, aff tinom press, så at tu giffuer honom aff thet som HERREN tin Gudh tigh medh welsignat haffuer. Och tenck vppå at tu ock wast en trääl j Egyptj land, och HERREN tin Gudh förlossadhe tigh, Therföre biudher iagh tigh thetta j thenna dagh.
Sägher han til tigh, Jagh wil icke fara vth jfrå tigh, ty iagh vnner tigh och tino hwse gott (effter han mår wel när tigh) så tagh en syyl, och bora honom genom hans öra, widh tins hwses dör, och lät honom bliffua tin trääl j ewigh tidh. Medh tinne trälinno skalt tu ock så göra. Och lät tigh icke tyckia tungt wara, at tu giffuer honom frij löös, för ty han haffuer tient tigh såsom en dubbel leghodreng j sex åår. Så skal HERREN tin Gudh welsigna tigh j alt thet tu gör.
Alt förstfödt som ibland titt fää och fåår födt warder, thet mankön är, thet skalt tu helgha HERRANOM tinom Gudh. Tu skalt icke arbeta medh förstfödhningen aff tino fää, och icke klippa förstfödhningen aff tijn fåår, för HERRANOM tinom Gudh skalt tu äta them årligha, på thet rwm som HERREN vthwaldt haffuer, tu och titt hws.
Om thet haffuer någhon brist, så at thet haltar, eller är blindt, eller ellies någhon ond wanck haffuer, så skalt tu icke offra thet HERRANOM tinom Gudh, vthan j tinom port skalt tu ätat (eehwadh tu är reen eller oreen) såsom en råå eller hiortt. Allenast at tu icke äter aff tess blodh, vthan giuter thet på iordena såsom watn.

XVI. Capitel.
HAlt then månadhen Abib, at tu gör HERRANOM tinom Gudh Passah. För ty vthi Abibs månat haffuer {HER REN} [HERREN] tin Gudh fördt tigh vthu Egypten om natten. Och tu skalt slachta HERRANOM tinom Gudh Passah fåår och fää, på thet rwm, som HERREN vthwäliande warder, at hans nampn ther boo skal. Tu skalt intet syrat brödh äta j the höghtijdhenne. J siw daghar skalt tu äta osyrat bedröffuelsens brödh, För ty medh hast gick tu vthu Egyptj land, på thet at tu skalt j hoghkomma then daghen, som tu droogh vthu Egyptj land, j alla tina lijffzdaghar. J siw daghar skal intet syrat brödh seedt warda j alla tina landzendar. Och skal intet aff kötet som på första daghen om afftonen slachtat wardt bliffua quart offuer nattena in til morghonen.
Tu kant icke slachta Passah någhor städhes j tinom portom, som HERREN tin Gudh tigh giffuit haffuer, vthan på thet rwm som HERREN tin Gudh vthwäliande warder, at hans nampn ther boo skal, ther skalt tu slachta Passah om afftonen när solen nedhergången är, widh then tijdhen som tu vthu Egypten droogst. Och tu skalt kokat och ätat på thet rwm, som HERREN tin Gudh vthwäliande warder, Och sedan om morghonen wenda tigh och gå heem j tina hyddor. J sex daghar skalt tu äta osyrat, och på siwnde daghen är HERRANS tins Gudz församling, tå skalt tu intet arbete göra.
#243
Siw wekor skalt tu rekna tigh, och begynna rekna jfrå then daghen när man kastar liyan j sädhena, och skalt hålla wekohöghtijdh HERRANOM tinom Gudh, at tu giffuer tina handz frijwiliogha gåffuo, effter som HERREN tin Gudh tigh welsignat haffuer, Och tu skalt wara gladh för HERRANOM tinom Gudh, tu och tin son, tijn dotter, tin tienare, tijn tienerinna, och Leuiten som är j tina portar, fremlingen, then fadherlöse, och enkian, som ibland tigh äro, på thet rwm som HERREN tin Gudh vthwäliande warder, at hans nampn ther boo skal. Och tenck vppå at tu haffuer warit en trääl j Egypten, at tu håller och gör effter thenna bodhen.
Löffhyddohöghtijdh skalt tu hålla j siw daghar, när tu haffuer insamlat aff tinom logha, och aff tinom press, och skalt wara gladh på tinne höghtijdh, tu och tin son, tijn dotter, tin tienare, tijn tienerinna, Leuiten, fremlingen, then fadherlöse, och enkian som j tina portar äro. J siw daghar skalt tu hålla then höghtijdhen HERRANOM tinom Gudh, på thet rwm som HERREN tin Gudh vthwäliande warder, Ty HERREN tin Gudh skal welsigna tigh j alt thet tu inberghar, och j alla tina henders gerningar, ther före skalt tu wara gladh.
Tree resor om året skal alt thet mankön är ibland tigh, komma fram för HERRAN tin Gudh, på thet rwm som HERREN vthwäliandes warder, på osyradhe brödz högtijdhenne, på wekohögtijdhenne, och på löffhyddohögtijdhenne. Jcke skal han toomhendter komma fram för HERRAN. Huar och en effter sinne handz gåffuo, effter then welsignelse som HERREN tin Gudh tigh giffuit haffuer.

XVII. Capitel.
DOmare och ämbetzmän skalt tu settia tigh j allom tinom portom, som HERREN tin Gudh tigh giffuandes warder ibland tina slechter, at the mågha döma folcket medh rettom doom. Tu skalt icke böya retten, och skalt ock ingen person {ansec} [ansee], eller mutor tagha, För ty mutor förblinda the wijsa, och förwenda the rettfärdughas saker. Tu skalt fara effter thet rett är, på thet tu må leffua, och besittia thet land, som HERREN tin Gudh tigh giffuandes warder.
Tu skalt icke någhon Lund, aff någhrahanda trää plantera widh HERRANS tins Gudz altare, som tu tigh gör. Tu skalt ingen stodh vpresa, huilket HERREN tin Gudh hatar.
Tu skalt icke offra HERRANOM tinom Gudh någhot nööt eller fåår thet någhon brist, eller någhot ondt på sigh haffuer, För ty thet är HERRANOM tinom Gudh een styggelse.
Om någhor funnen warder j någhon aff tina portar som HERREN tin Gudh tigh giffuandes warder, man eller quinna, then som illa gör för HERRANS tins Gudz öghon, så at han offuerträder hans förbund, och gåår bortt och tienar andra Gudhar, och tilbeder them, ware sigh sool eller måne, eller någhor himmelens häär, thet iagh icke budhit {haff uer} [haffuer], och thet warder tigh sagdt, och tu hörer thet, så skalt tu granneligha frågha ther effter, Och när tu finner, at thet wisseligha sant är, at sådana styggelse skeedd är j Jsrael, så skalt tu vthföra then samma mannen, eller then samma quinnona som sådana ondt giordt haffua til tina portar, och skalt stena them j hiäl effter tw eller try witnes munn skal then döö, som dödhen wärd är. Men effter itt witnes munn skal han icke dää, witnens hand skal then första wara til at dräpa honom, och sedhan alt folckens hand, på thet at tu läter then onda jfrå tigh.
#244
Om någhor saak j retta warder tigh förswår, emellan blodh och blodh, emellan handel och handel, emellan skadha och skadha, och hwadh {twedrech tugha} [twedrechtugha] saker äro j tinom portom, så skalt tu stå vp, och gå vp til thet rwm som HERREN tin Gudh vthwäliande warder, och til Presternar Leuiternar, och til domaren som then tijdhen är, och frågha aff them, the skola säya tigh domen aff, och tu skalt göra effter som the säya tigh före j the rwme som HERREN vthwäliande warder, och skalt hålla thet så at tu gör effter alt thet som the tigh lära. Effter laghen som the lära tigh, och effter retten som the säya tigh före skalt tu hålla tigh, så at tu icke wiker ther jfrå, antingen på then höghra sidhon, eller på then wenstra.
Och om någhon wore offuerdådugh, så at hon icke wille lydha Prestenom, som ther j HERRANS tins Gudz ämbete ståår, eller domarenom, han skal döö. Och tu skalt borttagha then onda aff Jsrael, at alt folcket skal höra thet, och rädas, och icke meer offuerdådughe wara.
När tu kommer vthi landet, som HERREN tin Gudh tigh giffua skal, och tagher thet in och boor ther, och warder säyandes, Jagh wil settia en Konung offuer migh, såsom all folck om kring migh haffua, så skalt tu then settia för Konung offuer tigh, som HERREN tin Gudh vthwälier. Tu skalt en aff tina brödher settia offuer tigh för Konung. Tu kant icke settia en fremmande offuer tigh, then icke tin brodher är. Allenast at han icke håller monga hestar, och förer folcket åter in j Egypten, för the monga hestar skul, effter HERREN idher sagdt haffuer, at j icke meer genom thenna wäghen komma skolen. Han skal ock icke tagha sigh monga hustrur, at hans hierta warder icke affwendt. Och skal ey heller mykit silffuer eller gull församla.
Och när han nu sittiandes warder på sins rikes stool, skal han tagha thenna andra laghen aff Prestomen Leuitomen, och läta then scriffua vthi een book, hon skal wara när honom, och han skal ther vthi läsa j alla hans lijffzdaghar, på thet at han skal lära fruchta HERRAN sin Gudh, at han håller alla thenna lagsens ord, och tesse retter, at han gör ther effter. Han skal icke förhäffua sitt hierta vthoffuer sina brödher, och skal icke wika jfrå bodhet, huarken på then höghra sidhona eller på then wenstra, på thet han skal förlengia sina daghar j sitt regemente, han och hans barn j Jsrael.

XVIII. Capitel.
PResternar Leuiternar, och hela Leuj slecht skola ingen lott eller arff haffua medh Jsrael. HERRANS offer och hans arffuedeel skola the äta. Ther {f re} [före] skola the intet arff haffua ibland theras brödher, ty HERREN är theras arff, såsom han them sagdt haffuer. Och thetta skal wara Presternas rettogheet aff folckena, och aff them, som offra, eehwad thz är fää eller fåår, at man skal giffua Prestenom boghen och bådhen kindbenen, och wambena, och förstlingen aff titt korn, och tinom most, och tinne olio, och förstlingen aff tijn fåårs klipning. För ty HERREN tin Gudh haffuer vthwaldt honom vthu alla tina slechter, at han stå skal j tienistenne j HERRANS nampn, han och hans söner ewerdeligha.
Om en Leuite kommer vthaff någhon aff tina städher eller ellies aff hela Jsrael, ther han en gäst är, och kommer aff allo hans siäls begärelse til thet rwm som HERREN vthwaldt haffuer, at han wil tiena j HERRANS sins Gudz nampn, såsom alle hans brödher Leuiternar, som ther stå för HERRANOM, the skola få lika deel til at äta, föruthan thet han haffuer aff sine fädhers sålda godze.
#245
När tu kommer vthi landet som HERREN tin Gudh tigh giffuande warder, så skalt tu icke lära göra thens folckens styggelse, at ingen ibland tigh warder funnen, som sin son eller dotter läter gå igenom eeld, eller then som är en spåman, eller en daghwäliare, eller then som på foghlalååt achtar, eller trolkarl, eller beswäriare, eller en swartkonstugh, eller en teknatydhare, eller then ther någhon dödhan fråghar.
Ty then, som sådant gör, han är HERRANOM een styggelse, och för sådana styggelse skul fördriffuer them HERREN tin Gudh för tigh, War vthan wanck in för HERRANOM tinom Gudh, ty thetta folcket som tu intagha skal, lydha the daghweliare och spåmän. Men tu skalt icke så göra HERRANOM tinom Gudh.
En Propheta såsom migh, skal HERREN tin Gudh vpwäckia tigh, vthaff tigh och vthaff tina brödher, honom skolen j lydha, såsom tu beeddes aff HERRANOM tinom Gudh j Horeb på församlingennes dagh, och sadhe, Jagh wil icke meer höra HERRANS mins Gudz röst, och icke meer see then stora eelden, at iagh icke skal döö. Och HERREN sadhe til migh, The haffua wel sagdt, Jagh skal vpwäckia them en Propheta såsom tu äst vthaff theras brödher, och giffua mijn ord j hans mun, han skal tala til them, alt thet iagh honom biudha wil. Och then som mijn ord icke hörer, som han j mitt nampn talandes warder, aff honom wil iagh vthkreffia thet.
Doch om någhon Prophete dyrffues tala j mitt nampn, thet iagh honom icke befalet haffuer at tala, Och then som talar j andra Gudhars nampn, then Propheten skal döö. Om tu nu säya wille j titt hierta, Huru kan iagh merckia huilket ord HERREN icke talat haffuer? När then Propheten talar j HERRANS nampn, och ther warder intet aff, och skeer intet, så är thet thet ord, som HERREN icke talat haffuer, then Propheten haffuer thet talat aff offuerdådugheet, therföre skalt tu icke fruchta tigh för honom.

XIX. Capitel.
NÄr HERREN tin Gudh haffuer vthrotat folcket, huilkes land HERREN tin Gudh tigh giffua skal, at tu them intagher, och boor j theras städher och hwsom, så skalt tu aff skilia tigh tree städher j landena som HERREN tin Gudh tigh giffua skal til at intagha, Och skalt vthwälia beläghen rwm, och skiffta tins landz grenssor, som HERREN tin Gudh tigh vthdelandes warder j tre delar, at tijtt må flyy then som itt mandråp giordt haffuer, Och thet skal wara saken, at tijt skal flyy then, som itt mandråp giordt haffuer, at han må leffua.
Om någhor slåår sin nästa icke medh wilia, och haffuer tilförenna intet haat hafft til honom, vthan såsom någhon ginge medh sin nästa j skoghen til at hugga wedh, och hoffue medh handenne yxena vp til at hugga wedhen, och jernet fölle aff skafftet, och råkadhe hans nästa, så at han bliffue dödh, Then skal vthi en aff thenna städhernar flyy, och få leffua. på thet blodhhempnaren icke skal fara effter dråparen, mädhan hans hierta förbittrat är, och få fatt på honom, om wäghen är long, och slå hans siäl, än doch han til dödz icke brutit haffuer, effter han tilförenna intet haat til honom hafft hadhe. Therföre biudher iagh tigh, at tu aff skilier tree städher.
Och om HERREN tin Gudh tina landzendar vthwijdhgandes warder, såsom han tina fädher sworit haffuer, och giffuer tigh alt thet landet som han tina fädher loffuat haffuer, at giffua, om tu annars håller all 
#246 thenna bodhen, at tu gör ther effter, som iagh tigh biudher j thenna dagh, at tu elskar HERRAN tin Gudh, och wandrar j hans wäghar j tina {lijffz daghar} [lijffzdaghar], så skalt tu än nu tree städher leggia til tessa tree städher, på thet oskyldugt blodh icke skal vthgutit warda j tino lande, som HERREN tin Gudh tigh til arffs giffua skal, och blodhskuldher komma offuer tigh.
Men om någhor haffuer haat emoot sin nästa, och wachtar effter honom, och han gåår åstadh och slåår honom hans siäl j hiäl, och flyyr vthi en aff tesse städher, så skola the äldste j hans stadh senda tijit, och läta hemta honom tädhan, och få honom j blodhempnarens hender, at han skal dräpas. Tijn öghon, skola icke skona honom, och skalt bortagha oskyldugt blodh aff Jsrael, på thet at tigh må welgå.
Tu skalt icke tijn nästas råmercke flytia, huilka förfädhernar satt haffua j tinom arffuedeel, then tu erffuer j landena, som HERREN tin Gudh tigh giffuit haffuer in at tagha.
Jntet witne skal eensamt framträdha emoot någhon om någhor misgerning eller synd, eehwad misgerning thet är som man göra kan, vthan j tweggie eller treggie witnes munn skola alla saker stå.
Om itt wrångt witne gåår fram emoot någhon, til at witna offuer honom någhon offuerträdning, så skola the bådhe männenar, som saken på geller för HERRANOM stå fram för Presternar och domarenar, som på then tijdhen äro, och domarenar skola wel ransakat. Och om thet falska witnet haffuer burit falskt witnesbyrd emoot sin brodher, så skole j göra honom såsom han hadhe achtat göra sinom brodher, på thet at tu skalt skilia then onda jfrå tigh, och andre skola thet höra, och rädhas, och icke meer tagha sigh före sådana ondt stycke göra ibland tigh. Titt ögha skal icke skona honom. Siäl för siäl, ögha för ögha, tand för tand, hand för hand, foot för foot.

XX. Capitel.
NÄr tu dragher til örligh emoot tina fiendar, och fåår se hestar och wagnar, tess folcks som är större än tu, så fruchta tigh intet för them, ty HERREN tin Gudh som tigh vthu Egyptj land fördt haffuer, han är medh tigh. När j nu kommen til strijdz, så skal Presten trädha fram och tala medh folckena, och säya til them, Jsrael höör här til, J gåån j dagh j strijdhena emoot idhra fiendar, Jdhart hierta ware icke blödhigt, fruchter idher intet, bäffuer intet, och gruffuer idher intet för them, ty HERREN idhar Gudh gåår medh idher, at han skal strijdha för idher moot idhra fiendar, och hielpa idher.
Men ämbetes männenar skola tala medh folcket, och säya, Huilken som itt nyytt hws bygdt haffuer, och haffuer icke än nu wijgt thet, han gånge sina ferde, och bliffue hema, på thet han icke skal bliffua dödh j strijdhenne, och en annan wiyer thet. Huilken som haffuer plantat en wijngård, och haffuer icke än nu giordt honom meenlighan, han gånge sina ferde och bliffue hema, på thet han icke bliffuer dödh j strijdhenne, och en annar gör honom meenlighan. Huilken sigh een hustru troloffuat haffuer, och haffuer icke än nu hemtat henne heem, then gånge sina ferde och bliffue hema, at han icke döör j strijdhenne, och en annar hemtar henne heem.
Och ämbetes männenar skola yterlighare tala medh folcket, och säya, Huilken som redder är, och förskreckt hierta haffuer, han gånge sina ferde, och bliffue hema, på thet han ock icke skal göra sina brödhras hierta förskreckt, såsom hans hierta är. Och när ämbetes männenar vthtalat haffua medh folckena, så skola the skicka höffuitzmännenar för folcket fremst j spetzen.
#247 
När tu dragher för en stadh, til at bestrijdha honom, så skalt tu först biudha them frijd til. Swara the tigh fridhligha, och låta vp för tigh, så skal alt thet folck som ther inne är, wara tigh skattskyllugt och vnderdånugt. Men wilia the icke fridligha handla medh tigh, och wilia örligha medh tigh, så belägg them. Och när HERREN tin Gudh giffuer them tigh j hender, så skalt tu slå alt mankön som ther inne är medh swerdzägg. Vthan quinfolck, barn och booscap, och alt thet j stadhen är, och alt rooffuet skalt tu byta emellan tigh, och skalt äta aff tina fiendars byte, som HERREN tin Gudh tigh giffuit haffuer. Altså skalt tu göra medh alla städher, som fast longt jfrå tigh liggia, och icke äro aff tesso folcks städher.
Men j tessa folcks städher, som HERREN tin Gudh tigh til arff giffua skal, skalt tu intet låta leffua, thet som anda haffuer, vthan skalt giffua thet til spillo, nemligha, the Hetheer, Amoreer, Cananeer, Phereseer, Heueer och Jebuseer, såsom HERREN tin Gudh tigh budhit haffuer, på thet at the icke skola lära idher göra alla the styggelse, som the göra theras Gudhar, och j synden emoot HERRAN idhar Gudh.
Om tu moste lenge liggia för en stadh, emoot huilken tu strijdher til at intaghan, så skalt tu icke förderffua trään, så at tu läter yxena komma på them, för ty tu kan äta ther aff, therföre skalt tu icke affhugga them, Är thet doch itt trää på markenne, och icke menniskia, och kan icke komma j bolwerck emoot tigh. Men the trää som tu weest at man icke äter ther aff, them skalt tu förderffua och aff hugga, och gör bolwerck emoot stadhen, som medh tigh örlighar, til tess tu honom offuermechtugh warder.

XXI. Capitel.
OM någhon dräpen man finnes j landena som HERREN tin Gudh tigh giffua skal til at intagha, och ligger på markenne, och man icke weet hoo honom dräpet haffuer, så skola tine äldste och domare gå ther vth, och mäla jfrå then dräpna in til the städher som ther om kring liggia, huilken stadhen som ther näst är, Hans äldste skola tagha aff booscapenom ena vnga koo, ther man intet medh arbetat haffuer, och then intet oock haffuer draghet, och the skola ledha henne in på en stenoghan daal, then intet haffuer brukat warit, ey heller besådd, och ther j dalen hugga henne halsen aff.
Så skola Presternar gå fram, Leuj söner (ty HERREN tin Gudh haffuer vthwaldt them, at the skola tiena honom, och loffua hans nampn, och effter theras munn skola alla saker och all slagsmåål handlat warda) och alle äldste aff then stadhen skola gå fram til then dräpna, och twå sina hender offuer then vnga koon som j dalenom halshuggen är, och skola swara och säya, Wåra hender haffua thetta blodet icke vthgutit, haffua ey heller wåra öghon seedt thet, War nådheligh tino folcke Jsrael, som tu HERRE förlossat haffuer. Lägg icke thetta oskyllugha blodhet på titt folck Jsrael. Så skola the wara försonadhe för thet blodhet. Altså skalt tu leggia jfrå tigh oskyllugt blodh, at tu skalt göra thet rett är för HERRANS öghon.
När tu dragher j strijdh emoot tina fiendar, och HERREN tin Gudh giffuer them j tina hender, at tu förer them fångna bortt, och tu seer ibland the fångar een degheligh quinno, och tigh faller lust til henne, at tu motte tagha henne til hustru, så föör henne j titt hws, och lät raka henne håret aff, och omskära hennes näghler, och leggia the klädher aff ther hon vthi fången war, och lät henne sittia j tina hwse, och gråta j en månat sin fadher och sina modher, sedhan soff när henne, och tagh henne til echta, 
#248 och lät henne wara tijn hustru. Om tu sedhan haffuer icke lust til henne, så skalt tu läta henne fara, huart hon wil, och icke sälia henne för penningar, heller försettia henne, therföre at tu haffuer förnedhrat henne.
Om någhor haffuer twå hustrur, ena som han kär haffuer, och ena som han hatar, och the föda honom barn både then kära och then okära, så at thet förstfödda är then okäres, och tijdhen kommer, at han skal sinom {bar nom} [barnom] vthskiffta arffuet, så kan han icke göra tess käres son til förstfödda son för then okäres förstfödda son, vthan han skal bekenna then okäres son för förstfödda sonen, så at han giffuer honom dubbelt aff alt thet på ferde är, för ty then samme är hans första kraft, och honom hörer {förstfödzlo retten} [förstfödzloretten] til.
Om någhor haffuer en sielffzwyrding och ohörsaman son, som fadhers och modhers röst icke lydher, och när the tuchta honom, lydher han them intet, så skola hans fadher och modher tagha honom fatt, och haffua honom fram för the äldsta j stadhen, och til porten åt samma rwm, och säya til the äldsta j stadhen, Thenne wår son är en sielffzwyrding och ohörsam, och lydher intet wåra röst, och är en fråssare och drinckare. Så skal alt folcket j stadhen stena honom j hiäl. Och alt så skalt tu skilia then onda jfrå tigh, at hela Jsrael skal thet höra och rädhas.
När någhor haffuer bedhriffuit een synd then dödhen werd är, och warder så dödhat, at man hänger honom vp j trää, så skal hans lekamen icke bliffua på trädh offuer nattena, vthan j skole begraffua honom på then {sam ma} [samma] daghen. Ty förbannat är then för Gudh som hengder är, på thet at tu icke skal orena titt land, som HERREN tin Gudh giffuer tigh til arffs.

XXII. Capitel.
När tu tins brodhers oxa eller fåår seer wille fara, så skalt tu icke dragha tigh ther jfrå, vthan skal driffua them til tin brodher igen. Om tin brodher icke boor när, och tu kenner honom icke, så skalt tu tagha them in vthi titt hws, at the {bliff ua} [bliffua] när tigh, til tess tin brodher söker effter them, och tå fåår tu honom them igen. Sammalunda skalt tu göra medh hans åssna, medh hans klädhe, och medh alt thet som tapat är, thet tin brodher mist haffuer, och tu finner thet, dragh tigh icke ther jfrå.
Om tu seer tins brodhers åssna eller oxa falla på wäghenom, så skalt tu icke dragha tigh ther jfrå, vthan skalt hielpa honom vp.
Een quinna skal icke bära manz tyyg, och en man skal icke dragha quinno klädher vppå, ty then som thet gör, är HERRANOM tinom Gudh een styggelse.
Om tu råkar på wäghen itt foghla boo på eno trää eller på iordenne, medh vngar eller medh ägg, och modhren sitter på vnganar eller på äggen, så skalt tu icke tagha modhren medh vnganar, vthan skal låta modhren flygha, och tagha vnganar, at tigh må gå wel, och tu må lenge leffua.
När tu bygger itt nytt hws, så gör såsom een wärn offuan om kring på taket, at tu icke indragher blodh på titt hws, om någhon faller ther aff.
Tu skalt icke såå tin wijngård medh mongahanda, at tu icke helghar til fyllelse sådana sädh, som tu sååt haffuer ibland wijngårdzens frucht. Tu skalt icke plöya tilhopa medh en oxa och medh en åssna. Tu skalt icke vthiklädha tigh een klädhning som aff vll och lijn tilsammans kommen är. Tu skalt göra tigh klutar j fyra hörnen på tin mantel som tu haffuer på tigh.
Om någhor tagher ena hustru, och sedhan han henne belägrat haffuer, fåår ledho til henne, och kastar henne någhot slemt före, och förer henne 
#249 itt rychte vppå, och sägher, Thenna quinnona haffuer iagh taghit, och när iagh ingick til henne, fan iagh, at hon icke war jungfru, så skola fadher och modher åt quinnone tagha henne, och bära fram quinnones jungfruscap in för the äldsta j stadhenom som j porten sittia, och quinnonnes fadher skal säya til the äldsta, Jagh haffuer giffuit thenna mannenom mina dotter til hustru, nu är han henne worden hatsk, och kastar henne skemligh ting före, och sägher, Jagh haffuer icke funnet tina dotter jungfru, Thetta är minne dotters jungfruscap. Och the skola vthbreda klädhet för the äldsta j stadhenom. Så skola the äldste j stadhenom tagha mannen och nepsa honom, och saakfella honom til hundradhe Siklar silffuer, och giffua them quinnonnes fadher, therföre at han haffuer berychtat ena jungfru j Jsrael, Och han skal haffua henne til hustru, så at han icke skal offuergiffua henne j alla sina lijffzdaghar. Är thet ock sant, at quinnan icke är funnen jungfru, så skal man föra henne vth för hennes fadhers huss dör, och folcket j stadhen skola stena henne til dödz, therföre at hon haffuer bedriffuit en galenscap j Jsrael, och haffuer bolat j hennes fadhers hws, Och skalt borttkasta thet onda jfrå tigh.
Om någhon warder befunnen, at han ligger när een hustru, som en echta man haffuer, så skola the bådha dräpas, mannen och quinnan som han när legat haffuer, Och skalt tagha bortt thet onda aff Jsrael.
Om een pigha är enom manne troloffuat, och någhor kommer j färd medh henne j stadhenom, och ligger när henne, så skalt tu föra them bådhen vth til stadhz porten, och skalt stena them bådhen til dödz, Pighona för then skul, at hon icke ropadhe, effter hon war j stadhenom, Mannen för then skul, at han sins nästas hustru skemdt haffuer, Och skalt kasta thet onda bortt jfrå tigh.
Om någhor finner een förloffuat pigho på markenne, och tagher henne fatt och ligger när henne, så skal mannen allena dräpas, som lågh när henne, så skal mannen allena dräpas, som lågh när henne, och pighonne skalt tu intet göra, ty hon haffuer ingen synd giordt som dödhen werd är, vthan lika som någhor hoffue sigh vp emoot sin nästa, och slogho hans siäl j hiäl, så är thetta ock, ty han fan henne på markenne, och then förloffuadha pighan ropadhe, och ingen war som henne halp.
Om någhor kommer til een jungfru som intet troloffuat är, och fåår henne fatt, och ligger när henne, och thet warder funnet, så skal han som när henne lågh, giffua hennes fadher femtiyo Siklar silffuer, och skal haffua henne til hustru, therföre at han haffuer förnedhrat henne, Han må icke offuergiffua henne j hans lijffzdaghar. Jngen skal tagha sins fadhers hustru, och icke vpteckia sins fadhers teckilse.

XXIII. Capitel.
INgen förbråken eller snööpt skal komma in j HERRANS församling. Skal ock ingen skökio son komma j HERRANS församling, ja ock effter tiyonde ledh, vthan skal platt intet komma j HERRANS församling.
The Ammoniter och Moabiter skola icke komma in j HERRANS församling, ja, ock effter tiyonde ledh, vthan skola aldrigh komma ther in, therföre at the icke wille möta tigh med brödh och watn på wäghen tå j droghen vthu Egypten, och ther til leegde emoot idher Bileam Beors son then spåmannen vthaff Mesopotamien, at han skulle förbanna tigh. Men HERREN tin Gudh wille icke höra Bileam, och förwende tigh then förbannelsen vthi welsignelse, therföre at HERREN tin Gudh hadhe tigh käär. Tu skalt them huarken gott eller
#250 äro bewijsa j alla tina lijffzdaghar ewinnerligha.
Edomeen skalt tu icke för styggelse hålla, ty han är tin brodher, Egyptien skalt tu ey heller hålla för styggelse, ty tu haffuer warit en fremling j hans land. The barn som aff them födde warda j tridie ledh, the mågha komma in vthi HERRANS församling.
När tu vthdragher vthu läghret emoot tina fiendar, så tagh tigh wara för alt ondt.
Är någhon ibland tigh som icke är reen, at honom om natten någhot wederfarit är, han skal gå vth för läghret, och icke igen inkomma förra än han på afftonen twåår sigh j watn, och när solen nedhergången är, skal han åter komma j läghret igen.
Vthan för lägret skalt tu haffua en platz, ther tu vth vppå gåår til tina tarffuer, och skalt haffua en staka widh beltet, och när tu tigh ther vthe settia wil, skalt tu graffua ther medh, och när tu sittit haffuer, skalt tu medh mullenne offuerskyla thet aff tigh gångit är, Ty HERREN tin Gudh wandrar j tino läghre, at han skal frelsa tigh, och giffua tina fiendar för tigh, Therföre skal titt läghre wara heligt, at ingen skam skal seedd warda ibland tigh, och han wender sigh jfrå tigh.
Tu skalt icke igen antwarda husbondanom tienaren som jfrå honom flyyr til tigh, Han skal bliffua när tigh på thet rwm som honom teckis j någhon aff tina portar sigh til godho, och skalt icke bedröffua honom.
Jngen skökia skal wara ibland Jsraels döttrar, och ingen bolare ibland Jsraels söner.
Tu skalt icke bära skökio löön eller hundapenningar vthi HERRANS tins Gudz hws, aff någhrahanda löffte, ty bådhe är HERRANOM tinom Gudh een styggelse.
Tu skalt icke ockra på tinom brodher, antingen medh penningar eller fetalia, eller medh någhon ting ther man medh ockra kan, på them fremmande må tu ockra, men icke på tinom brodher, på thet HERREN tin Gudh skal welsigna tigh j alt thet tu företagher j landena tijt tu kommer til at intagha thet.
När tu gör HERRANOM tinom Gudh itt löffte, så skalt tu icke fördröya at hålla thet, ty HERREN tin Gudh warder thet vthkräffiandes aff tigh, och thet bliffuer tigh reknat til synd. Om tu intet löffte loffuar, så är thet tigh ingen synd. Hwadh aff tina leppar vthgångit är, thet skalt tu hålla och göra ther effter, såsom tu HERRANOM tinom Gudh medh frijwilia loffuat haffuer, thet tu medh tinom munn talat haffuer.
När tu går j tins nästas wijngård, så må tu äta aff wijnbären så mykit tigh teckis, til tess tu bliffuer mätt, men tu skalt intet tagha medh tigh, j tino kärille.
När tu gåår j tins nästas sädh, så må tu affplocka ax, men medh liyan skalt tu icke gå ther til.

XXIIII. Capitel.
OM någhor tagher sigh hustru, och ächtar henne, och hon icke finner ynnest för hans öghon för någhon olust skul, så skal han scriffua itt skiliobreeff, och få henne j handena, och läta henne vthu sitt hws. När hon vthu hans hws gången är, och gåår til och bliffuer eens annars manz hustru, och then samme andre mannen warder henne ock ogunstugh och scriffuer itt skiliobreeff, och fåår henne j handena, och läter henne vthu sitt hws, Eller om then samme andre mannen döör, som henne til hustru
#251 toogh, så kan hennes förste man som henne vthdreeff icke tagha henne igen, at hon bliffuer hans hustru, effter thet at hon är oreen, ty thet är een styggelse för HERRANOM, på thet at tu icke skal komma landet j synd, som HERREN tin Gudh tigh til arffs giffua skal.
Om någhor haffuer nyligha taghit sigh hustru, han skal icke dragha vth j häärfärd, och man skal intet leggia honom vppå, han skal wara frij j sina hwse itt år igenom, at han må wara gladh medh sinne hustru som han taghit haffuer.
Tu skalt icke til pant tagha vnderstenen och offuerstenen j quernenne, ty han haffuer satt tigh siälena til pant.
Om någhor warder funnen then som stiäl ena siäl vthaff sina brödher vthaff Jsraels barnom, och försetter eller sälier henne, then tiuffuen skal dräpas, at tu skilier thet onda jfrå tigh.
Tagh tigh wara för then plåghon spitelskona, at tu medh flijt håller och gör alt thet som Presternar Leuiternar lära tigh, och som the biudha idher, thet skolen j hålla, och göra ther effter. Kom j hogh hwadh HERREN tin Gudh giorde medh MirJam på wäghenom tå j droghen vthu Egypten.
Om tu någhot borghar tinom nästa, så skalt tu icke gå j hans hws, och tagha honom en pant aff, vthan tu skalt stå vthan före, och then som tu borghat haffuer skal bära sin pant vth til tigh. Är han nödhstelt, så skalt tu icke gå och leggia tigh soffua medh hans pant, vthan skalt giffua honom hans pant igen när solen nedher gåår, at han må soffua j sijn klädher, och welsigna tigh. Thet warder tigh reknat för HERRANOM tinom Gudh til retferdugheet.
Tu skalt icke förhålla lönen för then som torfftig och fattigh är ibland tina brödher, eller för fremlingenom som j tino lande eller j tina portar är, vthan skalt giffua honom samma daghen sijn löön, at solen ther medh icke nedher gåår, effter han nödhstelt är, och ther med vppehåller sina siäl, på thet han icke skal ropa til HERRAN offuer tigh, och thet warder tigh til synd.
Fädherna skola icke döö för barnen, ey heller barnen för fädhernar, vthan huar och en skal döö för sina synd. Tu skalt icke böya fremlingens eller thens fadherlöses rett, Och skalt icke tagha enkionne hennes klädher aff til pant. Ty tu skalt j hoghkomma, at tu haffuer warit en trääl j Egypten, och HERREN tin Gudh haffuer tigh tädhan löst, therföre biudher iagh tigh at tu thetta gör.
När tu haffuer berghat aff tinom åker, och tu en kerffua förgätit haffuer på åkrenom, så skalt tu icke vmwenda och tagha honom, vthan han skal höra fremlingenom, them fadherlösa och enkionne til, på thet at {HER REN} [HERREN] tin Gudh skal welsigna tigh j all tijn henders werck. När tu affrist haffuer aff titt olioträä, så skalt tu icke sedhan på nyyt affrista, thet skal höra fremlingenom, them fadherlösa och enkionne til. När tu tin wijngård aff borghet haffuer, så skalt tu icke sedhan på nyyt hemta, thet skal höra fremlingenom, them fadherlösa och enkionne til. Och skalt j hoghkomma, at tu haffuer warit en trääl j Egyptj land, therföre biudher iagh tigh, at tu thetta gör.

XXV. Capitel.
OM een trätta är emellan män, så skal man haffua them fram för retten, och döma emellan them, och giffua them retferdigha rett, och then ogudhachtigha fördöma. Och om then ogudhachtighe haffuer förtient hugg, skal domaren biudha honom falla nedher, 
#252 och the skola in för honom slå honom, effter thet mååt och taal, som misgerningen kräffuer. När man honom fyratiyo slagh giffuit haffuer, skal man icke meer slå, på thet (om man meer slåår) han icke skal förmykit slaghen warda, och tin brodher styggeligh warder för tijn öghon.
Tu skalt icke binda munnen til på oxanom, som tröskar.
När brödher boo til hopa, och en döör vthan barn, så skal thens dödhas hustru icke tagha någhon fremmanda man vthan til, vthan hennes swågher skal ingå til henne, och tagha henne til hustru, och befrynda henne, och then förste sonen som hon födher, skal nempnas effter hans dödha brodher, at hans nampn icke nedherlegges j Jsrael.
Om mannenom icke teckes at han tagher sina swåghersko, så skal hans swågherska vpgå til porten för the äldsta, och säya, Min swågher nekar sigh wilia vpweckia sinom brodher nampn j Jsrael, och wil icke haffua migh til hustru. Så skola the äldste j stadhenom läta kalla honom, och tala medh honom. Om han tå ståår och sägher, Migh faller icke j sinnet at tagha henne, Så skal hans swågherska trädha til honom in för the äldsta, och dragha honom en skoo aff hans föter, och spotta vppå honom, och skal swara och säya, Så skal man göra huariom och enom, som sins brodhers hws icke vpbyggia wil, Och hans nampn skal heta j Jsrael, Thens barföttes hws.
Om twå män trätta tilhopa, och eens theras hustru löper til, at hon wil vndsettia sin man jfrå hans hand som honom slåår, och recker sina hand vth, och fattar honom om hans hemligh ting, så skalt tu hugga henne handena aff, och titt ögha skal icke skona henne.
Tu skalt icke haffua tweggehanda wight j tinom säck, större och mindre, och j tina hwse skal icke wara tweggehanda Skeppa, större och mindre. Tu skalt haffua ena fulla och retta wight, och ena fulla och retta Skeppo, på thz at tu skalt lenge leffua på landena som HERREN tin Gudh tigh giffua skal, Ty then som thetta gör, han är HERRANOM tinom Gudh een styggelse, såsom ock alle the som illa göra.
Kom j hogh hwadh the Amalekiter giorde tigh vppå wäghenom, tå j droghen vthu Egypten, huru the komo emoot tigh på wäghenom, och slogho tina efftersta, alla the swagha som effterst drogho, när tu mödd och trött wast, och the fruchtadhe icke Gudh. När nu HERREN tin Gudh läter tigh komma til roo jfrå alla tina fiendar omkring tigh j landena som HERREN tin Gudh tigh giffuer til arffs til at intagha, så skalt tu vthskrapa the Amalekiters åminnelse vnder himmelen. Thet förgät icke.

XXVI. Capitel.
NÄr tu kommer in j landet, som HERREN tin Gudh tigh til arffs giffua skal, och tu tagher thet in, och boor ther, så skalt tu tagha allahanda landzens första fruchter som aff iordenne komma, som HERREN tin Gudh tigh giffuer, och skal leggia them vthi en korgh, och gå bortt på thet rwm som HERREN tin Gudh vthwäliande warder, at hans nampn ther boo skal. Och skalt gå til Presten, som på then tijdhen är, och säya til honom, Jagh förkunnar på thenna dagh HERRANOM tinom Gudh, at iagh är kommen in vthi thet land, som HERREN wårom fädhrom sworit haffuer til at giffua oss.
Och Presten skal tagha korghen vthu tinne hand, och settia honom nedh för HERRANS tins Gudz altare. Tå skalt tu swara och säya för HERRANOM tinom Gudh, The Syrer wille förgöra min fadher, han droogh 
#253 nedher j Egypten, och war ther en fremling medh fögho folck, Och wardt ther itt stoort, starckt och mykit folck. Men the Egyptier handladhe illa medh oss, och twingadhe oss, och ladhe en hård träldom på oss. Tå ropadhe wij til HERRAN wåra fädhers Gudh, och HERREN hörde wårt roop, och sågh wårt elende ångest och nödh, och förde oss vthu Egypten medh wellugha hand och vthrecktom arm, och medh stoor förfärilse genom tekn och vnder, och förde oss på thetta rwmet, och gaff oss thetta landet, ther miölk och hannogh vthi flyter. Och therföre bäär iagh nu här fram landzens första frucht, som tu HERRE migh giffuit haffuer. Och så skalt tu läta thet ther för HERRANOM tinom Gudh, och tilbidia för HERRANOM tinom Gudh, och wara gladh offuer alt thet godha, som HERREN tin Gudh haffuer giffuit tigh, och tino hwse, tu och Leuiten, och fremlingen som när tigh är.
När tu haffuer til hopa samlat all tiyenden aff tin åårswext j tridie årena huilket är itt tiyendaåår, så skalt tu giffua Leuitenom, fremlingenom, them fadherlösa och enkionne, at the mågha äta j tinom port, och warda mätte. Och skalt säya för HERRANOM tinom Gudh, Jagh haffuer här framburit thet som helghat är aff mino hwse, och haffuer giffuit thet Leuitenom, fremlingenom, them fadherlösa, och enkionne, effter alt titt bodh, som tu migh budhit haffuer, Jagh haffuer icke gååt vthoffuer titt bodh, eller förgätit thet, Jagh haffuer icke ätit ther aff j minne sorgh. Jagh haffuer intet taghit ther aff j oreenligheet, Jagh haffuer intet ther aff giffuit til the dödha, Jagh haffuer warit HERRANS mins Gudz röst hörugh, Och haffuer giordt alt thet tu migh budhit haffuer. See här nedher aff tinne helgha boning aff himmelen, och welsigna titt folck Jsrael, och landet som tu oss giffuit haffuer, såsom tu wåra fädher sworit haffuer itt land ther miölk och hannogh vthi flyter.
J dagh haffuer HERREN tin Gudh budhit tigh, at tu effter all thenna bodh och retter göra skalt, så at tu håller them, och gör ther effter aff allo hierta, och aff allo siäl. HERRANOM haffuer tu thet tilsagdt j thenna dagh, at han skal wara tin Gudh, och tu skalt wandra j alla hans wäghar, och hålla hans lagh, bodh och retter, och lydha hans röst. HERREN haffuer tigh tilsagdt j dagh, at tu skalt wara hans eghit folck, såsom han tigh sagdt haffuer, at tu skalt hålla alla hans bodh, och han skal göra tigh thet höghsta, och tu warder prisat, loffuat och ärat offuer alt folck som han giordt haffuer, på thet tu skalt wara HERRANOM tinom Gudh itt helight folck, såsom han sagdt haffuer.

XXVII. Capitel.
OCh Mose samt medh the äldsta j Jsrael bödh folckena, och sadhe, Behåller all the bodh som iagh biudher idher j dagh, Och på then tijdhen när j offuer Jordan draghen in j landet som HERREN tin Gudh tigh giffuande warder, skalt tu vpresa stora stenar, och plåstra them medh kalk, och ther på scriffua all tesse laghsens ord, när tu ther offuer kommer, på thet tu skalt komma j landet tin Gudh tigh giffua skal, itt land ther miölk och hannogh vthi flyter, såsom HERREN tina fädhers Gudh tigh sagdt haffuer.
När j gåån offuer Jordan, så skole j sådana stenar vpresa (om huilka iagh idher j dagh biudher) på thet berghet Ebal, och plåstra them medh kalk, Och skalt ther sammastädz vpbyggia HERRANOM tinom 
#254 Gudh itt altare aff steen ther intet jern kommer widh, aff helom stenom skalt tu byggia thet altaret HERRANOM tinom Gudh, och offra ther vppå brenneoffer HERRANOM tinom Gudh, och skalt offra tackoffer, och ther sammastädhes äta och wara gladh för HERRANOM tinom Gudh, Och skalt scriffua på stenanar all tesse laghsens ord clarligha och liusligha.
Och Mose samt medh Presternar Leuiternar taladhe medh hela Jsrael, och sadhe, Merck och höör til Jsrael, På thenna daghen ästu worden HERRANS tins Gudz folck, at tu skalt lydhugh wara HERRANS tins Gudz röst, och göra effter hans bodh och retter som iagh biudher tigh j dagh.
Och Mose bödh folckena på samma daghen, och sadhe, Tesse skola stå på thet berghet Grisim, til at welsigna folcket, när j offuer Jordan gångne ären, Symeon, Leuj, Juda, Isaschar, Joseph och BenJamin. Och tesse skola stå på thet berghet Ebal, til at förbanna, Ruben, Gad, Asser, Sebulon, Dan och Naphthalj. Och Leuiternar skola begynna, och säya til huar man aff Jsrael medh clara röst.
Förbannat ware then, som gör en affgudh eller gutit beläte, HERRANS styggelse, itt werck, som konstenäres hender giordt haffua, och setter thet hemligha, Och alt folcket skal swara och säya, Amen.
Förbannat ware then som bannar sin fadher eller modher, Och alt folcket skal swara och säya, Amen.
Förbannat ware then som flytter sins nästas rååmerke, Och alt folcket skal säya, Amen.
Förbannat ware then som läter en blindan fara will på wäghenom, Och alt folcket skal säya, Amen.
Förbannat ware then, som böyar fremlingens, tess fadherlösas och enkionnes rett, Och alt folcket skal säya, Amen.
Förbannat ware then som ligger när sins fadhers hustru, at han vptecker sins fadhers teckilse, Och alt folcket skal säya, Amen.
Förbannat ware then som beligger någhon fänat, Och alt folcket skal säya, Amen.
Förbannat ware then som ligger när sinne syster, then hans fadhers eller modhers dotter är, Och alt folcket skal säya, Amen.
Förbannat ware then som ligger när sinne swäro, Och alt folcket skal säya, Amen.
Förbannat ware then som slår sin nästa hemligha, Och alt folcket skal säya, Amen.
Förbannat ware then som tagher mutor, at han eens oskyllughs blodz siäl slå skal, Och alt folcket skal säya, Amen.
Förbannat ware then som icke fulkompnar all thenna laghsens ord, så at han gör ther effter, Och alt folcket skal säya, Amen.

XXVIII. Capitel.
Och om tu HERRANS tins Gudz röst lydhugh är, at tu behåller och gör all hans bodh, som iagh biudher tigh j dagh, så skal HERREN tin Gudh göra tigh högst offuer alt folck på iordenne. Och all thenna welsignelsen skola komma offuer tigh, och drabba på tigh, therföre at tu haffuer warit HERRANS tins Gudz röst hörugh. Welsignat skalt tu wara vthi stadhenom, welsignat på åkrenom, welsignat skal wara tins lijffzfrucht, tins landz frucht, och fruchten aff tinom booscap, fruchten aff titt fää, fruchten aff tijn fåår. Welsignat warder tin korgh, och 
#255 tina offuerleeffuor. Welsignat skalt tu wara när tu ingåår, welsignat när tu vthgåår.
Och HERREN skal tina fiendar som sigh emoot tigh resa, läta falla för tigh. På en wägh skola the komma vth emoot tigh, och på siw wäghar flyy för tigh. HERREN skal biudha welsignelsen at hon är medh tigh j titt wisthus, och j alt thet tu företagher, och skal welsigna tigh j landena som HERREN tin Gudh tigh giffuit haffuer.
HERREN skal vpretta tigh sigh til itt helight folck, såsom han tigh sworit haffuer, therföre at tu HERRANS tins Gudz bodh håller, och wandrar j hans wäghar, at all folck på iordenne skola see, at tu nemd är effter HERRANS nampn, och skola fruchta tigh. Och HERREN skal göra, at tu skalt offuerflödha j alla äghodelar, j tinne lijffzfrucht, j tins booscaps frucht, j tins åkers frucht, på landena som HERREN tina fädher sworit haffuer tigh til at giffua.
Och HERREN skal öpna tigh sina godha håffuor, himmelen, at han skal giffua tino lande regn j sinom tijdh, och at han skal welsigna all tina henders werck, och tu skalt läna myklo folcke, och tu skalt tagha til lååns aff ingom. Och HERREN skal göra tigh til hoffuudh och icke til stiert, och skalt altijdh sweffua offuan vppå, och icke vnderliggia, therföre at tu är lydhugh HERRANS tins Gudz bodh, som iagh tigh biudher j thenna dagh, til at hålla och göra, och haffuer icke wikit jfrå någhot thet ord som iagh biudher tigh j dagh, huarken på then höghra sidhon eller på then wenstra, så at tu effterfolgde andra Gudhar, til at tiena them.
Om tu ock icke lydher HERRANS tins Gudz röst, så at tu håller och gör all hans bodh och retter, som iagh biudher tigh j dagh, så skola all tesse förbannelsen komma offuer tigh, och drabba på tigh. Förbannat skalt tu wara j stadhenom, förbannat på åkrenom, förbannat skalt wara tin korgh och tina offuerleeffuor, förbannat skal wara tins lijffzfrucht, tins landz frucht, fruchten aff titt fää, fruchten aff tijn fåår, förbannat skalt tu wara, när tu ingåår, förbannat när tu vthgåår.
HERREN skal senda ibland tigh armodh, ofridh och orådh, offuer alt thet tu tagher tigh före at göra, til tess han förgör tigh och förderffuar tigh snarligha, för tina onda gerningar skul, at tu migh offuergiffuit haffuer. HERREN skal låta pestilentie lodha widh tigh, til tess han gör enda medh tigh på landena tijt tu kommer til at intagha thet. HERREN skal slå tigh medh swulnat, skelffuo, heta, brenno, torrheet och bleekheet, och skal förfölia tigh, til tess han förgör tigh.
Himmelen som offuer titt hoffuudh är, skal wara som koppar, och iorden vnder tigh såsom jern. HERREN skal giffua tino lande stofft och asko för regn aff himmelen offuer tigh, til tess han förgör tigh. HERREN skal läta slå tigh för tina fiendar, på en wägh skalt tu dragha vth til them, och på siw wäghar skalt tu flyy jfrå them, och skalt warda förströdd kring om all rike på iordenne. Tin läkamen skal til maat wara allom himmelens foghlom, och allom wildiwrom på iordenne, och ingen skal wara som them aff driffuer.
HERREN skal slå tigh medh Egyptes böld, medh fijkbölder, medh skabb och klådha, så at tu icke skal kunna warda heel. HERREN skal slå tigh medh vrsinnogheet, blindheet och hiertans rasande. Och tu skalt famla om middaghen såsom en blinder famlar j mörkret, och skalt ingen lycko haffua på tina wäghar.
Och skalt lijdha wold och orett så lenge tu leffuer, och ingen skal hielpa tigh. Tu skalt troloffua tigh hustru, men en annan skal soffua när henne. Tu skalt byggia tigh hws, men en annan skal boo ther vthi. Tu skalt plantera wijngård, men tu skalt icke berghan. Tin oxe skal för tijn öghon slachtat 
#256 warda, men tu skalt intet få äta aff honom, Tin åssne skal för tijn öghon medh wold taghen warda, och skal tigh intet igengiffuin warda. Tijn fåår skola warda giffuin tinom fiendom, och ingen skal hielpa tigh.
Tine söner och tina döttrar skola andro folcke giffne warda, så at tijn öghon skola see ther vppå, och vpgiffuas offuer them daghligha. Och ingen starkheet skal wara j tina hender. Fruchten aff tino lande, och alt titt arbete skal itt folck förtära som tu intet kenner, och tu skalt orett lijdha, och förtryckt warda j alla tina daghar, och skal vrsinnogh bliffua för sådana syyn som tijn öghon see skola.
HERREN skal slå tigh medh een ond böld på knään, och vppå beenkalffuana, at tu icke skal kunna helas jfrå footbiellet in til hiessan.
HERREN skal driffua tigh och tin Konung, som tu offuer tigh satt haffuer til itt folck, som tu intet kenner eller tina fädher, och ther skalt tu tiena andra Gudhar, stockar och stenar. Och skalt warda til een gruffuelse och til itt ordspråck och gabberij ibland all folck tijt HERREN tigh driffuit haffuer.
Tu skalt mykin sädh föra vth på markena, och litet införa, ty gräshoppor skola thet vpäta. Tu skalt plantera och bruka wijngård, men intet winet dricka eller hemta, ty matkar skola förtärat. Tu skalt haffua olioträä j allom tinom landzendom, men tu skalt icke smöria tigh medh olionne, ty titt olioträä skal vpryckt warda. Söner och döttrar skalt tu födha, och doch intet haffua them, ty the skola warda bortförde. All tijn trää och tijns landz frucht skal ohyra förtära.
Fremlingen som när tigh är skal stigha offuer tigh, och altijdh bliffua öffuerst, Men tu skalt stigha nedher och altijdh liggia vnder. Han skal läna tigh, men tu skalt intet läna honom, Han skal wara hoffuudhet, och tu skalt wara stierten.
Och all thenna förbannelsen skola komma offuer tigh, och förfölia tigh, och drabba vppå tigh til tess tu bliffuer om intet, therföre at tu HERRANS tins Gudz röst icke hördt haffuer, at tu motte hållet hans bodh och retter, som han tigh budhit haffuer. Therföre skola tekn och vnder warda på tigh och tinne sädh til ewigh tijdh, at tu icke haffuer tient HERRANOM tinom Gudh medh gladt och lustigt hierta, tå tu allahanda nogh hadhe. Och tu skalt tiena tinom fienda, som HERREN tigh tilskickandes warder, j hunger och törst, j nakonheet, och allahanda nödh, och han skal leggia på tin hals itt jern oock, til tess han förgör tigh.
HERREN skal läta folck komma på tigh fierran effter jfrå werldennes enda, såsom en örn flygher, huilkes måål tu icke förstå kan, Jtt skamlöst folck, thz icke skal haffua försyyn för thens gamlas person, ey heller mill är för then vnga, Och skal förtära fruchtena aff tin booscap, och fruchten aff titt land, til tess han förgör tigh, och skal intet läta tigh quart bliffua, j korn, wijn, olio, j frucht aff fää eller fåår, til tess han gör tigh om intet, Och skal trengia tigh j alla tina portar, til tess han nedherlegger tina högha och fasta murar, ther tu på förlåter tigh j allo tino lande, och tu skalt trengd warda j alla tina portar j hela tina lande, som HERREN tin Gudh tigh giffuit haffuer.
Tu skalt äta fruchten aff titt eghit lijff, tins sons och tinne dotters köt, som HERREN tin Gudh tigh giffuit haffuer, j then ångest och nödh, som tin fiende tigh vthi twinga skal, så at en man, som tilförenna kräsligha och j mykin wellust ibland idher leffuat haffuer, skal missunna sinom brodher och hustrunne, som j hans fampn är, och sonenom, som än nu igenleeffder är aff hans söner, at giffua någhrom thera aff sins sons köt, ther han aff äter, effter han nu intet meer haffuer aff alla sina äghodelar, j then ångest och nödh som tin fiende tigh med twinga skal vthi alla tina portar.
#257
En quinna ibland idher, som tilförenna kräseligha och j wellust leffuat haffuer, så at han icke haffuer försökt settia sin foot på iordena för kräseligheet och wellust skul, hon skal icke vnna mannenom som j hennes fampn är, och sinom son, och sinne dotter effterbyrdena som emellan hennes been vthgången är, ja ock sina söner som hon födt haffuer, för ty the skola äta them hemligha för allahanda brist skul j then ångest och nödh, medh huilko tin fiende tigh twinga skal j tina portar.
Om tu icke håller och gör alla tessa laghsens ord som j thenna bokenne scriffuin äro, så at tu fruchtar thetta herliga och förskreckeligha nampnet, HERRAN tin Gudh, så skal HERREN vnderligha haffua sigh medh tigh, medh plågho på tigh och tina sädh, medh stora och longsama plåghor, medh onda och longsama krankheter, och skal wenda til tigh alla the Egyptiska siwkdomar ther tu rädhes före, och the skola lodha widh tigh. Ther til alla krankheter, och alla plåghor som icke screffna äro j tesse laghbook, skal HERREN tin Gudh låta komma offuer tigh, til tess at han förgör tigh, och fögho folck skal offuerbliffua aff idher, som tilförenna woren såsom stiernonar på himmelen för mykinheet skul, therföre at tu icke lyydt haffuer HERRANS tins Gudz röst.
Och såsom HERREN tilförenna fröghdadhe sigh offuer idher, at han giorde idher gott och förökadhe idher, så skal han fröghda sigh offuer idher, at han förderffuar idher och om intet gör, och j warde förstörde jfrå landena ther tu nu indragher til at intagha thet. Ty HERREN skal förskingra idher ibland all folck, jfrå then ena werldennes enda in til then andra, och ther skalt tu tiena andra Gudhar som tu intet kenner, eller tine fädher, stock och steen.
Och ibland the folck skalt tu intet wist heman haffua, och tijn footbielle skola ingen huilo få, ty HERREN skal giffua tigh ther itt bäffuande hierta, och wanmechtugh öghon, och een förwissnadha siäl. så at titt lijff skal wara hengiandes för tigh Dagh och natt skalt tu rädhas, och skalt icke wara wiss på titt lijff. Om morghonen skalt tu säya, Ah thet iagh måtte leffua til afftonen, och om afftonen skalt tu säya, Ah thet iagh måtte leffua til morghonen för tins hiertas stora reddhugha som tigh förskreckia skal, och för thet som tu medh tijn öghon see skal.
Och HERREN skal föra tigh skippom full åter in vthi Egypten, på then wäghen om huilken iagh sadhe, Tu skalt icke meer see honom, Och skolen warda sålde idhrom fiendom til trälar och trälinnor, och ther skal ingen wara som köpa wil.

XXIX. Capitel.
TEsse äro förbundzens ord, som HERREN bödh Mose at göra medh Jsraels barnom vthi the Moabiters land annan gong, sedhan han thet samma medh them giordt hadhe j Horeb. Och Mose kalladhe hela Jsrael, och sadhe til them, J haffuen seedt alt thet HERREN för idhor öghon giordt haffuer j Egypten Pharao medh alla hans tienare, och hela hans land, the stora frestilse som tijn öghon seedt haffua, och thz war stoor tekn och vnder. Och HERREN haffuer än nu in til thenna dagh icke giffuit tigh itt hierta som förstondugt wore, öghon som see kunde, och öron som höra kunde.
Han haffuer lätit idher wandra j öknenne j fyratiyo åår, idher klädher äro icke förslitin worden på idher, och tina skoor äro icke föråldradhe på tina fötter, J åten intet brödh, och intet wijn drocken eller starcka drycker, 
#258 på thet at tu skulle weta, at iagh är HERREN idhar Gudh.
Och tå j komen på thetta rwmet, droogh vth Sihon Konungen j Hesbon, och Og Konungen j Basan til at strijdha medh oss, och wij slogho them, och togho theras land in, och gåffuom thet the Rubeniter och Gadditer, och then halffua slechtenne aff the Manassiter til arffuedeel, Så håller nu thetta förbundz ord, och görer ther effter, på thet j skolen wijsligha handla j alt thet j gören.
J ståån alle j dagh för HERRANOM idhrom Gudh, the offuerste j idhra slechter, Jdhre äldste, idhra embetzmän, huar en j Jsrael, jdhor barn, idhra quinnor, fremlingen som j titt läghre är, bådhe tin wedhahuggare och tin watudraghare, at tu skalt ingå vthi HERRANS tins Gudz förbund, och j then eedh som HERREN tin Gudh medh tigh gör j dagh, på thet han skal j thenna dagh vpretta tigh sigh til folck, och han skal wara tin Gudh, såsom han tigh sagdt haffuer, och såsom han tina fädher Abraham, Isaac och Jacob sworit haffuer.
Ty iagh gör icke thetta förbundet och thenna eedhen medh idher allena, vthan både medh idher som j dagh här ären och ståån här medh oss för HERRANOM wårom Gudh, och medh them som j dagh här icke medh oss äre, För ty j weten huru wij boodde j Egyptj land och drogho mitt igenom Hedhninganar, genom huilka j foren, och såghen theras styggelse, och theras affgudhar, stock och steen, silffuer och gull, som när them war.
At til ewentyrs icke någhon är ibland idher man eller quinna, eller een slecht, eller ätt, som sitt hierta j dagh wendt haffuer jfrå HERRANOM wårom Gudh, så at han wil borttgå, och tiena tesse folcks Gudhar, och warder til ewentyrs een root ibland idher som galla och malört bäär. Och än doch han än hörer thenna förbannelsens ord, welsignar han sigh likawel j sino hierta, och sägher, Thet warder icke än så ondt, Jagh wil wandra såsom mitt hierta teckis, och warda altså the druckne medh the torstugha förtapadhe.
Tå skal HERREN icke wara honom nådhelighen, vthan tå skal hans wredhe och nijtt hempnas offuer then mannen, och på honom skola all thenna förbannelsen leggia sigh som j thenna bokenne scriffuen äro. Och HERREN skal vthskrapa hans nampn vnder himmelen. och skal aff skilia honom til thet ondt är, vthu alla Jsraels slechter effter all förbundzens förbannelse, som j tesse laghbook scriffuen äro.
Och så skal tå idhor aff födha säya, idhor barn som effter idher vpkomma, och the fremmande som fierran longwegs komma, när the see thetta landzens plågho, och the kranckheter som HERREN them medh beswärat haffuer, at han alt theras land medh swaffuel och salt förbrendt haffuer, så at thet icke kan såådt warda, ey heller wexer, ey heller någhon ört vpgåår, Lika såsom Sodom, Gomorra, Adama, och Zeboim vmstörte äro, huilka HERREN j sinne wredhe och grymheet vmstörte.
Så skola all folck säya, Hwj haffuer HERREN så giordt tesso landena? Hwadh är thenna hans stora grymma wredhe? Tå skal man säya, Therföre at the haffua gååt jfrå HERRANS theras fädhers Gudz förbund, som han medh them giordt hadhe, tå han förde them vthu Egyptj land, och the äro borttgångne och haffua tient andra Gudhar, och tilbidhit them, sådana gudhar som the intet kende, och them the intet tilhörde. Therföre haffuer HERRANS wredhe förgrymmat sigh offuer thetta land, så at han haffuer lätit komma offuer them, all the förbannelse, som j tesse book scriffuen stå. Och HERREN haffuer driffuit them vthu theras land medh stora wredhe, grymheet och ogunst, och kastat them vthi itt annat land, såsom thet j thenna dagh befinnes.
HERRANS wår Gudz heemligheet är vppenbarat oss och wårom
#259 barnom til ewig tijdh, at wij all tesse laghsens ord göra skole.

XXX. Capitel.
NÄr nu alt thetta kommer offuer tigh, antingen welsignelsen eller förbannelsen, som iagh tigh föresatt haffuer, och tu begynnar leggia på hiertat huru tu är jbland Hedhningar tijt HERREN tin Gudh tigh fördriffuit haffuer, och tu vmwender tigh til HERRAN tin Gudh, så at tu lydher hans röst, tu och tijn barn aff allo hierta. och aff allo siäl, j alt thet som iagh biudher tigh j thenna dagh, så skal HERREN tin Gudh wenda titt fengilse, och förbarma sigh offuer tigh, och skal åter församla tigh vthu all folck, tijt HERREN tin Gudh tigh förskingrat haffuer.
Om tu wore borttdriffuin alt in til himmelens enda, så skal doch HERREN tin Gudh församla tigh tädhan, och hemta tigh tädhan. och skal läta tigh komma j thet land, som tina fädher besittit haffua, och tu skalt thet intagha, och han skal göra tigh gott. och föröka tigh offuer tina fädher. Och HERREN tin Gudh skal omskära titt hierta, och tinne sädz hierta, at tu HERRAN tin Gudh elska skalt aff allo hierta, och aff allo siäl, på thet at tu må leffua. Men thenna förbannelsen skal HERRAN tin Gudh alla läta komma vppå tina fiendar, och vppå them som tigh hata och förfölia.
Men tu skalt vmwenda tigh och lydha HERRANS röst, at tu gör all hans bodh, som iagh biudher tigh j dagh, Och HERREN tin Gudh skal giffua tigh lycko j alla tina henders gerningar, j tins lijffz frucht, j tins booscaps frucht, j tins landz frucht, at thet kommer tigh til godho, ty {HER REN} [HERREN] skal wenda sigh, så at han skal fröghda sigh offuer tigh, tigh til godho, såsom han sigh offuer tina fädher fröghdat haffuer, therföre at tu HERRANS tins Gudz röst lydher, til at hålla hans bodh och retter som screffne äro j thesso laghbook, så framt tu wender tigh til HERRAN tin Gudh aff allo hierta och aff allo siäl.
Ty thet bodhet som iagh biudher tigh j dagh, är tigh icke fördolt, ey heller förfierran, ey heller j himmelen, så at tu måtte säya, Hoo wil fara oss vp j himmelen, och hemta oss thet, at wij mågha hörat och görat? Thet är icke heller på hinsidhon haffuet, så at tu måtte säya, Hoo wil fara oss offuer haffuet och hemta oss thet, at wij måghe hörat och görat? Ty ordet är ganska hardt när tigh, j tinom munn, och j tino hierta, at tu thet göra må.
Sij, iagh haffuer j dagh satt tigh före liffuet och thet godha, döden och thet onda, thet iagh biudher tigh j dagh, at tu skalt elska HERRAN tin Gudh, och wandra j hans wäghar, och hålla hans bodh, lagh och retter, och få leffua, och warda förökat, och HERREN tin Gudh skal welsigna tigh j landena ther tu indragher til at intagha thet.
Men wender tu titt hierta och lydher icke, vthan läter förföra tigh, så at tu tilbedher andra Gudhar, och tienar them, så förkunnar iagh idher j dagh, at j skolen förgåås, och icke lenge bliffua j landena ther tu indragher offuer Jordan, thet at intagha.
Jagh tagher j dagh himmel och iord til witne offuer idher, iagh haffuer satt idher före liffuet och dödhen, welsignelse och förbannelse, at tu skalt vthwälia liffuet, och tu och tijn sädh måghen leffua, at j skolen elska HERRAN idhar Gudh, och lydha hans röst, och hålla idher in til honom, Ty thet är titt lijff och tin longa ålder, at tu må boo j landena, som HERREN tina fädher Abraham, Isaac och Jacob sworit haffuer them at giffua.
#260
XXXI. Capitel.
Och Mose gick bortt, och taladhe thenna orden medh hela Jsrael, och sadhe til them, Jagh är j dagh hundradhe och tiughu åra gammal, iagh kan icke meer vth och ingå, Ther til haffuer HERREN sagdt til migh, Tu skalt icke gå offuer thenna Jordan, HERREN tin Gudh skal sielffuer gå för tigh, Han skal sielff förgöra tesse folck för tigh, så at tu skalt tagha them in, Josua skal gå för tigh ther offuer, såsom HERREN sagdt haffuer. Och HERREN skal göra them såsom han giordt haffuer Sihon och Og the Amoreers Konungar, och theras lande, huilka han förgiordt haffuer.
När nu HERREN giffuer them för idher, så skole j göra them effter all the bodh, som iagh idher budhit haffuer, Waren tröste, och widh gott moodh, Fruchter idher intet och gruffuer idher intet för them, ty HERREN tin Gudh skal sielffuer wandra medh tigh, och skal icke dragha handena jfrå, ey heller förlata tigh.
Och Mose kalladhe Josua, och sadhe til honom för hela Jsraels öghon, War tröst och widh gott moodh, ty tu skalt föra thetta folcket j landet, som HERREN thera fädher sworit haffuer them at giffua, och skalt vthskiffta thet emellan them. Men HERREN, som sielffuer gåår för idher, han skal wara medh tigh, och icke dragha handena jfrå, icke heller förlåta tigh, Fruchta tigh intet, och förskreck tigh intet.
Och Mose screff thenna laghen och fick Presternar Leuj söner, som båro HERRANS förbundz Arck, och allom Jsraels äldstom, och bödh them, och sadhe, Jw effter siw åår tå frijåret är, på löffhyddohöghtijdhenne, tå hela Jsrael kommer til at betee sigh för HERRANOM tinom Gudh, på thet rwm som han vthwäliandes warder, skalt tu thenna laghen läta vthropa för hela Jsrael, för theras öron, nemligh, för folckens församling, bådhe för män och quinnor, barn och tinom fremling som j tina portar är, på thet at the skola höra och lära, huru the skola fruchta HERRAN sin Gudh, och achta vppå, at the göra all thenna laghsens ord. Och at theras barn som icke wetat, mågha ock höra och lära, huru the skola fruchta HERREN idhar Gudh j alla idhra lijffzdaghar som j på landena leffuen tijt j offuer Jordan ingåån til at intagha thet.
Och HERREN sadhe til Mose, Sij, tijn dödz tijdh är kommen, kalla Josua och gack in j witnesbyrdzens tabernakel, at iagh må giffua honom befalning. Mose gick åstadh medh Josua, och trädde in j witnesbyrdzens tabernakel. Och HERREN syntes j tabernaklet vthi en molnstodh, och samma molnstodh stoodh j dörenne på tabernaklet.
Och HERREN sadhe til Mose, Sij, tu skalt aff sompna medh tina fädher, och thetta folcket skal vpkomma, och skal löpa j horerij effter landzens fremmande Gudhar, ther the inkomma, och skola offuergiffua migh, och om intet göra thet förbund som iagh medh them giordt haffuer, Så skal mijn wredhe förgrymma sigh offuer them på samma tijdhen, och iagh skal {offuer giffua} [offuergiffua] them och fördölia mitt ansichte för them, at the skola vptärde warda. Och när them tå mykin olycka och ångest offuerkommer, skola the säya, Haffuer icke alt thetta onda råkat på migh, effter Gudh icke är medh migh? Men iagh skal på then tijdhen förskyyla mitt ansichte, för alt thet onda skul som the giordt haffua, at the haffua wendt sigh til andra Gudhar.
Så scriffuer idher nu thenna wisona, och lärer henne Jsraels barn, och setter henne j theras munn, at then wisan bliffuer migh itt witne ibland Jsraels barn, Ty iagh wil föra them j landet, som iagh thera fädher sworit 
#261 haffuer, ther miölk och hannogh vthi flyter, Och när the äta och warda mätte och fete, så warda the sigh wendandes til andra Gudhar, och tiena them, och förhäda migh, och läta mitt förbund fara. Och när them tå mykin olycka och ångest på kommer, så skal thenna wisan swara them för itt witnesbyrd, then the icke skola förgäta vthu theras sädz munn. Ty iagh weet theras tanckar, som the nu allaredho medh vmgå, förra än iagh förer them j landet, som iagh sworit haffuer. Så screff Mose tessa wisona på samma tijdhen, och lärde henne. Jsraels barn.
Och befalte Josua Nuns sone och sadhe, War tröst och frijmodigh, för ty tu skalt föra Jsraels barn j landet som iagh them sworit haffuer, och iagh skal wara medh tigh.
Tå Mose hadhe all tesse laghsens ord vthscriffuit j een book, bödh han Leuiternar, som HERRANS witnesbyrds Arck båro, och sadhe, Tagher thenna lagsens book, och legger henne widh sidhon på förbundzens Arck, HERRANS idhars Gudz, på thet at hon skal wara ther til itt witne emoot tigh, för ty, iagh kenner tina olydugheet och halzstijffheet, Sij, medhan iagh än nu j dagh leffuer medh idher, haffuen j olydhughe warit emoot HERRANOM, huru mykit meer effter min dödh?
Så läter nu tilhopa komma för migh alla the äldsta j idhra slechter, och idhra embetesmän, at iagh må tala thenna orden för theras öron, och tagha himmel och iord til witne offuer them. ty iagh weet at j effter min dödh skolen förderffuat, och gå vthaff wäghenom, then iagh idher budhit haffuer, Så skal idher wedherfaras olycka ther effter, therföre at j haffuen illa giordt för HERRANS öghon, och förtörnat honom genom idhra henders gerningar. Altså taladhe Mose thenna wisonnes ord all vth för hela Jsraels församlings öron.

XXXII. Capitel.
AChter vppå j himlar, iagh wil tala, och iorden höre mins munz ord.
Mijn lära drype såsom regn, och mitt taal flyte såsom dagg.
Såsom regn vppå grääs, och såsom dropar vppå örter.
Ty iagh wil prijsa HERRANS nampn, giffuer wårom Gudh allena ärona.
Han är een klippa, Hans werck äro ostraffeligh, ty alt thet han gör thz är rett.
Trofast är Gudh, och vthan alt argt, retwijs, och from är han.
Then affuoga och onda slechten är honom jfrå fallen, skamflecker äro the, och icke hans barn.
Tackar tu så HERRANOM tinom Gudh tu galna och owijsa folck? Är han icke tin fadher och tin HERRE? Haffuer han icke allena giordt och bereedt tigh?
Tenck vppå then förra tijdhen alt här til, och betrachta hwadh han giordt haffuer medh the gamla fädher? 
Frågha tin fadher, han skal förkunnat tigh, tina äldsta, och the skola säyat tigh.
När then höghste vthskiffte folcken, och vthströdde menniskiors barn, tå satte han landamären til folcken, effter Jsraels barnas taal.
Ty HERRANS lott är hans folck, Jacob är snöret til hans arff.
Han fan honom j wildmarckenne, vthi torro öknenne ther styggelighit är, Han förde honom om kring, och gaff honom lagh, och bewaradhe honom såsom sin ögna steen.
#262
Såsom en örn vthförer sina vngar, och flyger offuer them, Han {recket} [reckte] sina wingar vth, altså toogh han them, och baar them vppå sina wingar.
HERREN allena leedde honom, och ingen fremmande Gudh war medh honom.
Han lät honom fara högt vppe på iordenne, och födde honom medh åkrens frucht, Och lät honom sugha hannogh vthu Helleberghet, och olio vthu harda stenen.
Smöör aff koonar, och miölk aff fåren samt medh thz feta aff lamben.
Och fetasta wädhrar, och bockar medh feta niwrar, och hwete, och lät honom dricka godha wijndruffuos blodh.
Och tå han wardt feet och mätt, wardt han kåter, Han är feet, tiock, och starck worden. Och haffuer offuergiffuit Gudh then honom giordt hadhe.
Sinne helses klippo achtadhe han ringa. Och rette honom genom {frem mande} [fremmande] Gudhar til nijt.
Genom styggelse förtörnadhe han honom. The offradhe diefflom och icke sinom Gudh.
Them Gudhom som the intet kende, them nyiom som icke tilförenne warit hadhe, huilka theras fädher intet dyrkat hadhe.
Tina klippo then tigh födt haffuer, then offuergaff tu, och förgatt then Gudh som tigh skapat haffuer.
Och tå HERREN thet såg, wardt han wredher offuer sina söner och döttrar?
Och han sadhe, Jagh skal förskyla mitt ansichte för them, och wil see hwadh them på sidzstonne widherfaras kan, ty thet är itt affuogt slechte, och sådana barn ther ingen troo vthi är.
The haffua reett migh på thet som icke är Gudh, medh theras affgudherij haffua the förtörnat migh.
Och iagh skal reeta them igen, på thet som icke är folck, medh itt galet folck skal iagh förtörna them.
Eelden är vptend j minne wredhe, och skal brinna in til thet nedhersta heluetet, Och skal förtära landet medh sin wext, och skal vpbrenna berghs grunden.
Jagh skal samka olycka offuer them, Jagh skal förskiuta alla mina pilar på them.
För hunger skola the försmechta, och förtärde warda aff skelffuo och ond sår.
Jagh skal läta komma til them wildiwrs tender och grymma ormar.
Vthwertis skal swerdet förödha them, och inwertis förskreckilse, bådhe drenger och pighor, then som dijr medh then gråhärotta.
Jagh skal säya, Huar äro the? Jagh skal borttagha theras åminnelse jfrå menniskiomen.
Om iagh icke skydde för fiendernas wredhe, at theras fiendar icke skola warda stålte, och måtte säya, Wår högha hand haffuer thetta alt giordt och icke HERREN.
Ty thet är itt folck ther intet rådh vthi är, och intet förstånd är j them.
O at the wijse wore, och the måtte besinna hwadh them framdeles offuergå skal.
Huru kommer thet til, at en skal iagha tusende aff them, och twå skola komma tiyo tusend på flychtena? 
Mon icke theras klippa haffua såldt them, och HERREN haffuer offuergiffuit them?
För ty wår klippa är icke såsom theras klippa, wåre fiendar äro ther sielffue domare om.
#263
Theras wijnträä är Sodoms wijnträä, och aff Gomorres åker.
Theras druffuor äro galle, the haffua bitter bäär.
Theras wijn är draka eter, och grymma huggormas galle.
Är icke sådant fördoldt när migh? och försiglt j minom håffuom?
Hemden är mijn, iagh skal wedhergellat, på sin tijdh skal theras foot slenta.
Theras oferdz tijdh är när, och thet them tilstundar skyndar sigh.
Ty HERREN warder dömandes sitt folck, och offuer sina tienare skal han förbarma sigh.
Ty han warder anseende at the äro slett förgångne, Och huarken the beslutne, eller noghon man är offuer bliffuin.
Och man warder säyandes, Huar äro thera Gudhar? theras klippa ther the förtröste sigh vppå?
Aff huilkas offer the åto thz feta, och drucko wijn aff theras drickoffer, 
Lät them vpstå och hielpa idher och beskerma idher.
See j nu, at iagh allena äret, och ingen Gudh är för vthan migh.
Jagh kan dödha och leffuande göra, iagh kan slå och kan hela, och ingen är som vthu minne hand kan friya.
Ty iagh wil lyffta mina hand vp j himmelen, och wil säya, iagh leffuer ewinnerligha.
När iagh mins swerdz liungande hwetter, och mijn hand tagher til at straffa
Så skal iagh hempnas igen på mina fiendar, och wedhergella them som migh hata.
Jagh skal göra mina pilar druckna aff blodh, och mitt swerd skal äta köt.
Offuer the slaghnas blodh och offuer fengilset och offuer fiendans blottadhe hoffuudh.
Fröghdens alle j som äre hans folck, ty han warder hempnandes sina tienares blodh.
Och warder hempnandes offuer sina fiendar, och skal nådheligh wara sins folcks lande.
Och Mose kom, och taladhe all thenna wisonnes ord för folckens öron, han och Josua Nun son. Tå nu Mose alt thetta vthtalat hadhe til hela Jsrael, sadhe han til them, Legger på hiertat all the ord som iagh betygar idher j dagh, at j befale idhor barn, at the hålla och göra all tesse lagens ord. För ty thet är intet fåfengt ord til idher, vthan thet är idhart lijff, och thet ord skal förlengia idhart lijff på landena, tijtt j gåån offuer Jordan til at intagha thet.
Och HERREN taladhe til Mose på samma daghen, och sadhe, Gack vp på berghet Abarim, vppå Nebo bergh som ligger j the Moabiters land, twert offuer Jeriho, och besee landet Canaan, som iagh Jsraels barnom til eghit giffua skal, och bliff dödh på berghena tå tu tijtt vpkommen äst, och församla tigh til titt folck, lika som tin brodher Aaron bleff dödh på the berghena Hor, och församladhe sigh til sitt folck, therföre at j haffue brutit emoot migh ibland Jsraels barn widh trettowatnet j Kades j then öknenne Zin, at j icke helghaden migh ibland Jsraels barn. Ty tu skalt få see landet twert jfrå tigh, thet iagh Jsraels barn giffuer, men tu skalt intet komma ther in.
***HIT***

XXXIII. Capitel.
#264
THetta är welsignelsen ther Mose Gudz man medh welsignadhe Jsraels barn för hans dödh, och sadhe, HERREN är kommen aff Sinaj, och är them vpgången aff Seir, han är framkommen jfrå thet berghet Paran, och är kommen medh mong tusend heligha, på hans höghra hand är een brinnande lagh för them, Oh huru käär haffuer han folcken. Alle hans helighe äro j tinne hand, the skola settia sigh til tina fötter, och skola lära aff tinom ordom. Mose haffuer budit oss laghen, Jacobs menigheets arff. Och han war j Konunga welle, och förstarnar för folcket hölt han til hopa samt medh Jsraels slechter.
Ruben leffue och döö icke, och hans folck ware fögho.
Thetta är Juda welsignelse, och han sadhe, HERRE hör Juda röst, och gör honom til en regent j sitt folck, och lät hans macht warda stora, och honom warde holpit jfrå hans fiendar.
Och til Leuj sadhe han, Tin Rett och titt Liws ware när tinom helgha man, then tu försökte j Massa, ther j tretten widh trettowatnet. Then som til sin fadher och til sin modher sägher, Jagh ser them intet, och til sina brödher, Jagh kenner them intet, och til sin son, Jagh weet intet aff honom, the samma hålla tijn ord, och bewara titt förbund, the skola lära Jacob tina retter, och Jsrael tijn lagh, the skola bära röökwerck fram för tina näso, och alt offer på titt altare. HERRE welsigna hans förmågho, och lät hans henders gerningar behagha tigh. Slå theras rygg sönder som settia sigh vp emoot honom, och theras som hata honom, at the icke skola kunna retta sigh vp.
Och til BenJamin sadhe han, HERRANS kärkompne skal boo säkert, altijdh skal han achta vppå honom, och skal boo emellan hans axlar.
Och til Joseph sadhe han, Hans land ligger j HERRANS welsignelse, ther äro ädhla fruchter aff himmelen, aff daggenne, och aff diupet som vnder ligger, Ther äro ädhla fruchter aff solenne, och ädhla mooghna fruchter aff månanom, och aff the högha berghen aff begynnelsen, och aff höghomen j ewigh tijdh, och ädhla fruchter aff iordenne och hwadh ther på är, Hans nådh som boodde j buskanom, komme offuer Josephs hoffuudh och vppå Nazirs hiessa ibland hans brödher. Hans herligheet är såsom en förstfödd oxe, och hans horn äro såsom eenhörnings horn, medh them skal han stånga folken j hoop in til landzens enda. Thetta är Ephraims tusende och Manasses tusende.
Och til Sebulon sadhe han, Sebulon, fröghda tigh aff tin vthgong. Men Jsaschar fröghda tigh aff tina hyddor, the skola kalla folck vppå berghit, och offra ther rettferdughetennes offer, ty the skola sugha haffsens ympnogheet, och the fördolda håffuor j sandenom.
Och til Gad sadhe han, Welsignat ware then vthrymaren Gad, han boor som itt leyon, och röffuar arm och hiessa. Och han sågh at honom itt hoffuudh giffuit war, en lärare som är fördold, och kom medh folckens offuerstar, och skaffadhe HERRANS retwiso, och hans retter medh Jsrael.
Och til Dan sadhe han, Dan itt vngt leyon, han skal flyta aff Basan.
Och til Naphthalj sadhe han, Naphthalj skal haffua nogh, eehwadh honom lyster, och skal wara full medh HERRANS welsignelse, Wester vth och söder vth skal hans besitning wara.
Och til Asser sadhe han, Asser ware welsignat medh söner, han ware sina brödher teck, och doppe sin foot j olio. Jern och koppar ware på hans skoor. Tin ålder ware såsom tin vngdom.
Jngen Gudh är såsom thens starckas Gudh, then som sitter j himmelen han ware tijn hielp, Hans herligheet är j skyyn. Thet är Gudz boning aff
#265 begynnelsen, och hans armar äro här nedhre ewinnerligh. Och han skal vthdriffua tin fienda för tigh, och säya, War förderffuat, Jsrael skal allena trygger boo, Jacobs brunn skal wara vppå thz land som korn och wijn vthi är, och tess himmel skal drypa dagg. Wel är tigh Jsrael, Hoo är tin like? O tu folck som igenom HERRAN salugh warder, huilken tins hielps skiöld är, och tins seghers swerd. Tina fiendar skola feela, och tu skalt trädha in på theras höghder.

XXXIIII. Capitel.
OCh Mose gick vthaff the Moabiters mark, vp på berghet Nebo, vppå klinten aff berghet Pisga twert emoot Jeriho. Och HERREN wijste honom thet hela landet Gilead, alt in til Dan, och hela Naphthalj och Ephraims land och Manasse, och hela Juda land alt in til thet ytersta haffuet, och söder vth, och then bredha engden widh Jeriho Palma stadhzens alt in til Zoar. Och HERREN sadhe til honom, Thetta är thet landet som iagh Abraham, Isaac och Jacob sworit haffuer, och sagdt, Jagh skal giffua thet tinne sädh, Tu haffuer nu seedt thet medh tijn öghon, Men tu skalt icke komma tijt offuer.
Och så bleff Mose HERRANS tienare ther dödh j the Moabiters lande effter HERRANS ord, Och han begrooff honom j dalenom vthi the Moabiters lande emoot Peors hws, och ingen haffuer fått weta hans graaff alt in til thenna dagh. Och Mose war hundradhe och tiwghu åra gammal, tå han bleff dödh, Hans öghon woro intet mörk worden, och hans kinder woro intet förfalna. Och Jsraels barn begräto Mose på the Moabiters mark j tretiyo daghar. Och the gråto och klaghodaghar offuer Mose wordo fulkompnadhe.
Men Josua Nun son wardt vpfylt medh wijsheetz anda, ty Mose hadhe lagdt sina hender på honom. Och Jsraels barn lydde honom, och giorde såsom HERREN budhit hadhe Mose. Och sedhan stoodh ingen Prophete vp j Jsrael, såsom Mose, then HERREN kende ansichte emoot ansichte, til allahanda tekn och vnder, til huilken HERREN honom sende, at han them göra skulle j Egyptj lande på Pharao och alla hans tienare, och på alt hans land, och til all then mechtugha hand, och stora syner som Mose giorde för hela Jsraels öghon.
Enden på the fem Mose Böker
Tryckt j Vpsala M.D.XL.