Author: Lars-Olof Delsing
Last saved by: Mikael Berger

DomareGVB41

#299
Domare Boken
Första Capitel.
EFter Josua dödh fråghade Jsraels barn HERRAN, och sadhe, Hoo skal ibland oss föra örlighet emoot the Cananeer? HERREN sadhe, Juda skal föra thz, Sij, iagh haffuer giffuit landet j hans hand, Tå sadhe Juda sil sin brodher Simeon, Dragh medh migh vp j min lott, och lät oss strijdha emoot the Cananeer, så wil iagh åter dragha medh tigh j tin lott. Så drogh Simeon medh honom.
Tå nu Juda drogh tijt vp, gaff HERREN honom the Cananeer och Phereseer, j theras hender, Och the slogho j Besek tiyo tusend män, Och the funno Adonj Besek j Besek, och strijdde emoot honom, och slogho the Cananeer och Phereseer, Men Adonj Besek flydde, och the iaghadhe effter honom, fingo honom och huggo aff honom tummanar bådhe aff hans hender och fötter. Tå sadhe Adonj Besek, Siwtiyo Konungar medh aff huggna tummar aff theras hender och fötter hemtadhe vp vnder mitt bord, Såsom iagh nu giordt haffuer, så haffuer Gudh wedhergullit migh, och the förde honom til Jerusalem, ther bleff han dödh.
Men Juda barn strijdde emoot Jerusalem, och wunno thet, och slogho thet medh swerdz ägg, och brende stadhen vp, Sedhan drogho Juda barn nedher til at strijdha emoot the Cananeer som boodde på berghen och södher vth, och j dalarna, Och Juda drogh emoot the Cananeer som boodde j Hebron (men Hebron heet j förtijdhen Kiriath Arba) och slogh Sesaj och Ahiman och Thalmaj, och drogh tädhan emoot Debirs inbyggiare (men Debir heet j förtijdhen Kririath Sepher.)
Och Caleb sadhe, Then som Kiriath Sepher slåår och winner, honom wil iagh giffua mina dotter Achsa til hustru, Tå wan thet Athniel Kenas son, Calebs yngsta brodhers, Och han gaff honom sina dotter Achsa til hustru. Och thet begaff sigh tå hon indrogh wardt henne rådhet, at hon skulle bedhas en åker aff sin fadher, och hon gaff sigh jfrå åssnanom, Tå sadhe Caleb til henne, Hwadh är tigh? Hon sadhe, Giff migh een welsignelse, ty tu haffuer giffuit migh itt södher land, giff migh ock itt som watn haffuer, Tå gaff han henne itt som watn hadhe offuan och nedhan.
Och the Keniters barn, Mose swåghers drogho vp vthu Palma stadhen medh Juda barn vthi Juda ökn, som ligger sönnan för then stadhen Arad, och gingo til och boodde ibland folcket, Och Juda drogh åstadh medh hans brodher Simeon och slogho the Cananeer j Zephat, och gåffuo honom til spillo, och kalladhe stadhen Harma, Ther til wan Juda Gaza medh thes tilhöring, och Asklon medh thes tilhöring, och Ekrom medh thes tilhöring, Och HERREN war medh Juda, så at han intogh berghet, förty han kunde icke intagha them som j dalanar boodde, therför at the hadhe jern vagnar, Och the gåffuo Caleb Hebron, såsom Mose sagdt hadhe, Och han fördreff ther vth the tree Enaks söner.
Men BenJamins barn fördriffuo icke the Jebuseer som boodde j Jerusalem, vthan the Jebuseer boode när BenJamins barn j Jerusalem alt in til thenna dagh.
#300 
Sammalunda drogho ock Josephs barn vp til BethEl, och HERREN war them, Och Josephs hws bespeyadhe BethEl (thet tilförenne heet Lus) och hållarena fingo see en man gå vthu stadhen, och sadhe til honom, Wijsa oss huru wij skole komma in j stadhen, så wilie wij göra barmheritgheet medh tigh, Och när han hadhe wijst them huar the skulle komma in, slogho the stadhen medh swerdz ägg, Men then mannen och all hans slecht läto the gå, Tå drogh then samme mannen in vthi the Heetheers land, och bygde en stadh, och kalladhe honom Lus, then heter än nu j dagh så. 
Och Manasse fördreff icke BethSean medh thes döttrar, icke heller Thaenach medh thes döttrar, och icke heller the inbyggiare j Dor, medh thes döttrar, ey heller the inbyggiare j Jebleam medh thes döttrar, ey heller the inbyggiare j Megiddo med thes döttrar, Och the Cananeer begynte til at boo j the samma landena, Men tå Jsrael kom til makt, giorde han the Cananeer skattplictugha, och fördreff them icke.
Sammalunda fördreff icke heller Ephraim the Cananeer som boodde j Gaser, vthan the Cananeer boodde ibland them j Gaser.
Sebulon fördreff icke heller them som boodde j Kitron och Nahalol, vthan the Cananeer boodde ibland them, och woro skattplictughe.
Asser färdreff icke them som boodde j Aco, icke heller them som boodde j Zidon, j Ahelab, j Achsib, j Helba, j Aphik och j Rehob, vthan the Asseriter boodde ibland the Cananeer som j landena boodde, ty the fördriffuo them icke.
Naphthalj fördreff icke them som boodde j BethSemes, ey heller j Bethanath, vthan boodde ibland the Cananeer som j landena boodde, Men the j BethSemes och j Bethanath wordo skattplictughe.
Men the Amoreer trengde Dans barn in på berghena, och stadde them icke til, at the kommo nedher j dalanar, Och the Amoreer begynte boo på the berghena Heres j Aialonoch Saalbim, Doch wardt Josephs hwss hand {hem} [them] förswår, så at the wordo skattplictughe, Och the Amoreers grenssa war ther man vp gåår til Akrabbim, och jfrå klipponne och jfrå högdenne.

Annat Capitel.
OCh kom en HERRANS Ängel vp jfrå Gilgal til Bochim och sadhe, Jag förde idher vthu Egypten, och lät idher komma in vthi thet land som iagh idhra fädher sworit hadhe, och sadhe, Jagh skal icke göra mitt förbund medh idher ogilt j ewigh tijdh, at j icke skullen göra någhot förbund medh thetta landz inbyggiare, vthan skullen bryta theras altare om kull, Men j haffuen intet lyydt {min ne} [minne] röst, Hwj haffue j thet giordt? Sadhe iagh ock medh, Jagh wil icke fördriffua them för idher, at the skola wara idher til snaro, och theras Gudhar idher til näät. Och tå HERRANS Ängel thenna orden sagdt hadhe til all Jsraels barn, hooff folcket sina röst vp och greet, och kalladhe ther rwmet Bochim, och offradhe ther HERRANOM.
Ty tå Josua hadhe slept folcket jfrå sigh, och Jsrael war draghen huar til sin {arffuedecl} [arffuedeel] til at intagha landet, tiente folcket HERRANOM så lenge Josua leffde, och the äldste som lenge leffde effter Josua, och seedt hadhe alla HERRANS stora gerningar som han Jsrael giordt hadhe, Men tå Josua Nun son HERRANS tienare dödh war, hundradhe och tiyo åår gammal, begroffuo the honom j hans arffuedeels grensso j ThimnathHeres
#301 på Ephraims bergh, på Nörra sidhonne widh Gaas bergh, tå ock alle the som på then tijdhen leffde, woro samkadhe til sina fädher, kom itt annat slechte vp effter them, som intet kende HERRAN, eller the gerningar som han medh Jsrael giordt hadhe.
Så giorde Jsraels barn thet ondt war för HERRANOM och tiente Baalim, och offuergåffuo HERRAN theras fädhers Gudh, som them vthu Egyptj land fördt hadhe, och folgde andra Gudhar effter, och the folcks gudhar som om kring them boodde, och bådho til them, och förtörnadhe HERRAN, ty the offuergåffuo ju meer och meer HERRAN, och tiente Baal och Astharoth, Så förgrymmadhe tå HERRANS wredhe sigh offuer Jsrael, och gaff them j theras hand som them röffuadhe, at the them beröffua skulle, och sålde them j theras fiendars hender alt om kring, Och the kunde icke meer stå theras fiendar emoot, vthan ehuart the wende sigh war HERRANS hand emoot them til theras ofärd, såsom HERREN them sagdt och sworet hadhe, Och the wordo hårdeligha plåghade.
När nu HERREN vpweckte Domare som them hulpo vthu röffuarenas hand, så lydde the icke heller Domarenar, vthan bedriffuo hoor medh andra gudhar, och bådho til them, Och wiko snarligha aff then wäghen ther theras fädher på gångit hadhe, til at lydha HERRANS bodh, och giorde intet såsom the.
Tå nu HERREN vpweckte them Domare, så war HERREN medh Domarenom, och halp them vthu theras fienders hand så lenge Domaren leffde, ty HERREN förbarmadhe sigh offuer theras suckan, offuer them som them twingadhe och trengde, Men när Domaren bleff dödh, så wende the sigh, och förderffuadhe thet meer än theras fädher, så at the folgde andra gudhar, til at tiena them och tilbidia them, The gingo icke ifrå sina påfunder, eller jfrå sina halstijffua wäsende.
Therföre förgrymmadhe sigh så HERRANS wredhe offuer Jsrael, at han sadhe, Effter thetta folcket haffuer gååt jfrå mitt förbund som iagh theras fädher budhit haffuer, och icke wiliet höra mina röst, så skal iagh nu här effter ingen fördriffua aff the Hedhningar som Josua återleeffde tå han bleff dödh, at iagh på them må försökia Jsrael, om the wilia bliffua på HERRANS wäghar och wandra på them, såsom theras fädher wandrat haffua, eller ey Så lät tå HERREN bliffua tessa Hedhningar, at han icke medh hast fördreff them, huilka han j Josua hand icke giffuit hadhe

Tridie Capitel.
TEsse äre the Hedhningar som HERREN lät bliffua, på thet han skulle medh them försökia Jsrael, som intet wiste vthaff Canaans örligh, och at Jsraels barnas afffödha måtte weta och lära strijdha, the som tilförenna intet wiste ther aff, nemligha the Philisteers Förstar, och alla Cananeer, och Zidonier, och the Hetheer som boodde, på Libanons bergh, alt jfrå thet berghet BaalHermon, til tess man kommer til Hemath, The samme bliffuo til at försökia Jsrael medh them, at man måtte förfara om the lydde HERRANS bodh som han theras fädher budhit hadhe genom Mose.
Tå nu Jsraels barn boodde i bland the Cananeer, Hetheer, Amoreer, Phereseer, Heueer, och Jebuseer, togho the theras döttrar til hustrur, och gåffuo sina döttrar theras söner, och tiente theras gudhar, och giorde illa för HERRANOM, och förgåto HERRAN theras Gudh, och tiente Baalim och Lundom, Tå förgrymmadhe sigh HERRANS wredhe offuer 
#302 Jsrael, och sålde them j CusanRisathaims hand Konungens j Mesopotamien, och så tiente Jsraels barn CusanRisathaim j åtta åår.
Tå ropadhe Jsraels barn til HERRAN, och HERREN vpweckte them en frelsare som them frelste Athniel Kenas son, Calebs yngste brodhers, Och HERRANS ande war j honom, och han wardt Domare j Jsrael, och drogh vth til strijdh, Och HERREN gaff CusanRisathaim Konungen j Sirien j hans hand, så at hans hand wardt honom offuermechtugh, Så bleff landet stilla j fyratiyo åår, Och Athniel Kenas son bleff dödh.
Men Jsraels barn giorde än nu meer ondt för HERRANOM, Tå sterckte HERREN Eglon the Moabiters Konung emoot Jsrael, therföre at the giorde thet ondt war för HERRANOM, och församladhe til sigh Ammons barn, och the Amalekiter, Och han droogh åstadh och slogh Jsrael, och toogh in Palma stadhen, Och Jsraels barn tiente Eglon the Moabiters Konung j adherton åår, Så ropadhe the til HERRAN, Och HERREN vpweckte them en frelsare Ehud Gera son, Geminj sons, han war oferdugh j hans höghra hand.
Och tå Jsraels barn medh honom sende skencker til Eglon the Moabiters Konung, giorde Ehud sigh itt tweäggiat swerd een alen longt, och bandt thet vnder sijn klädher på höghra låret, och baar fram skencken til Eglon the Moabiters Konung, och Eglon war en ganska geet man, Och när han hadhe fått jfrå sigh stencken, offuergaff han folcket som hadhe burit skencken, och wende til baka igen jfrå the affgudhar j Gilgal, Och lät bodha Jagh haffuer o Konung någhot hemlighit tala widh tigh, Han badh giffua liudh, Och the gingo alle vth som stodho om kring honom.
Och Ehud kom til honom in, och han satt vthi en sommorsaal allena, Och Ehud sadhe, Jagh haffuer Gudz ord til tigh, Tå stoodh han vp aff sinom stool, Men Ehud reckte vth sina wenstra hand, och toogh swerdet aff sit höghra låår, och stötte thet in vthi hans bwck så at ock skafftet folgde in medh bladhet, och fettmen innelyckte skafftet, ty han droogh intet swerdet vth aff hans bwck, och trecken gick aff honom, Men Ehud gick vth genom baakdörena, och lät igen dörena effter sigh och slogh henne j låås.
Tå han nu vthkommen war, gingo hans tienare in, och som the sågho at dören på sommorsalen igen lyckt war, sadhe the, Han är til ewentyrs gången på stool j kamaren til sommorsalen.
När the nu så lenge bijdt hadhe at the skemdes, ty ingen lät them dörena vp aff salen, togho the nykelen och lässte vp, Sij, tå lågh theras herre ther dödh på iordenne, Och Ehud vndflydde mädhan the fördrögde, och gick fram om affgudhanar, och vndkom alt in til Seirath.
Och tå han kom ther in, blåste han j basuner på Ephraims bergh, och Jsraels barn drogho medh honom aff berghena, och han fram för them, och sadhe til them, Fölier migh effter, Ty HERREN haffuer giffuit idhra fiendar the Moabiter j idhra hender, och the folgde honom effter, och wunno Jordans färiostadh then som dragher åt Moab, och läto ingen komma ther offuer, och slogho the Moabiter aff på then tijdhen widh tiyo tusend män, alt sammans ädhla och strijdzsama män, så at icke en vndslap, Altså worde the Moabiter på tijdhen nedherlagde vnder Jsraels barnas hand, och landet war stilla j ottatiyo åår.
Effter honom war Samgar Anath son, Han slogh sex hundrat Philisteer medh en heerdastaff och frelste ock han Jsrael.

Fierde Capitel.
#303 
Men Jsraels barn giorde yterlighare illa för HERRANOM, tå Ehud war dödh, Och HERREN sålde then vthi Jabins the Cananeers Konungs hender som satt j Hazor, och hans häärhöffuitzman war Sissera, och han boodde j Haroseth Hedhninganas, Och Jsraels barn ropadhe til HERRAN, ty han hadhe niyo hundrat jern wagnar, och twingadhe Jsraels barn medh wold j tiwghu åår.
På then samma tijdhen war Domarinna j Jsrael then Prophetissan Debora Lapidoths hustru, och hon boodde vnder Debora Palmträä emellan Rama och BethEl på Ephraims bergh, Och Jsraels barn komo tijt vp til henne för retta, Hon sende åstadh och kalladhe Barak AbiNoam son, aff Kedes Naphtalj, och lät säya honom.
Haffuer icke HERREN Jsraels Gudh budhit tigh, Gack åstadh och dragh vp på berghet Thabor, och tagh tiyo tusend män medh tigh vthaff Naphthalj och Sebulons barn? ty iagh wil föra til tigh Sissera Jabins häärhöffuitzman widh then becken Kison medh hans wagnar och medh all hans hoop, Och wil giffua honom j tina hender, Barak sadhe til henne, Om tu faar med migh, så dragher iagh åstadh, Men faar tu icke med, så dragher icke heller iagh, Hon sadhe, Jagh wil dragha medh tigh, men seghren bliffuer icke tin j thenna resonne som tu gör, vthan HERREN skal giffua Sissera vthi een quinnos hand, Så giorde Debora redho, och foor medh Barak til Kedes, Tå kalladhe Barak Sebulon och Naphthalj til Kedes, och droogh til foot medh tiyo tusend män, Debora folgde ock medh honom.
Medh Heber then Keniten war draghen jfrå the Keniter jfrå Hobabs barn Mose swåghers, och hadhe vpslaghit sijn tiäll widh then Eken Zaanaim in widh Kedes. 
***HIT Tå wardt Sissera bodhat at Barak AbiNoam son war draghen vp på thet berghet Thabor, Så samkadhe han alla sina wagnar til hopa, niyo {hun drat} [hundrat] jern wagnar, Och alt thet folck som medh honom war, jfrå Haroseth Hedhninganas, alt in til then becken Kison, Men Debora sadhe til Barak, Vp, Thetta är then daghen j huilkom HERREN haffuer giffuit Sissera j tina hand, ty HERREN skal drasgha vth för tigh, Så drogh Barak nedher aff berghet Thabor, och the tiyo tusend män medh honom.
Och HERREN förskreckte Sissera medh alla hans wagnar, och all hans häär, för Baraks swerdz ägg, så at Sissera språng jfrå sin wagn, och flydde til foot, Men Barak iaghadhe effter wagnanar och hären alt in til Haroseth Hedhninganas, Och all Sisseras häär föll för swerdz ägg, så at icke en bleff offuer, Men Sissera flydde til foot in vthi Jaels tiäll, Hebers then Kenitens hustrus, för ty Konung Jabin j Hazor, och Hebers then Kenitens hws stodho j fridh medh huar annan.
Och Jael gick vth emoot Sissera och sadhe til honom, Kom min herre, kom in til migh och fruchta tigh intet, Och han gaff sigh in til henne vthi hennes tiäll, och hon holde offuer honom en mantel, Och han sadhe til henne, Kära giff migh litet watn til at dricka, ty migh törster, Tå toogh hon en bytto miölk, och gaff honom dricka, och holde på honom. Och han sadhe til henne, Gack fram j dörena på tiället, och om någhor kommer och fråghar om någhor är här, så sägh, Jngen.
Så toogh Jael Hebers hustru en naghla aff tiället, och en hammar j sina hand, och gick sakta in til honom, och slogh honom naghlan genom tinningen, så at han sack nedh til iordena, ty han war sömnigh och wanmectigh, och bleff dödh.
Tå Barak iaghadhe effter Sissera, gick Jael vth emoot honom och sadhe
#304 til honom, Kom hijt, iagh wil wijsa tigh then man som tu söker effter, Och tå han kom in til henne, lågh Sissera dödh, och naghlen fast j hans tinning, Altså nedherladhe Gudh Jabin the Cananeers Konung för Jsraels barn, Och Jsraels barnas hand fulfolgde och wardt starck emoot Jabin the Cananeers Konung til tess the vthrotadhe honom. Tå sungo Debora och Barak AbiNoam son, på then samma tijdhen och sadhe.

Femte Capitel.
LOffuer HERRAN, at Jsrael är åter frij worden, och folcket haffuer warit ther wiliogt til.
Hörer til j Konungar, och achter vppå j Förstar, Jagh wil, HERRANOM wil iagh siunga, HERRANOM Jsraels Gudhi wil iagh spela. 
HERRE, tå tu vthdrogst jfrå Seir och gick fram jfrå Edoms marck.
Tå skalff iorden, Himmelen drööp, och skyynar dropo watn.
Berghen smulto för HERRANOM, Sinaj för HERRANOM Jsraels Gudh.
J Samgars Anath sons tijdh, j Jaels tijdh woro wäghanar förgångne och the som på stighanar gå skulle, the wandradhe krokota wäghar.
Thet fattadhes, bönder fattadhes j Jsrael, til tess iagh Debora vpkom, til tess iagh vpkom een modher j Jsrael.
Jtt nyyt haffuer Gudh vthwaldt, portanar haffuer han bestrijdt, Jngen sköll eller spetz wardt seedd jbland fyratiyo tusend j Jsrael.
Mitt hierta faller til Jsraels regenter, huilke frijwillioghe äro ibland folcket.
Loffuer HERRAN j som ridhe på sköna åssninnor, j som sittien för retta, och siunger j som gåån på wäghomen.
Ther skyttonar ropa ibland them som watn hempta, ther säye man om HERRANS rettferdugheet, om hans bönders rettferdugheet j Jsrael, tå drogh HERRANS folck nedher til portanar.
Vp, vp Debora, vp, vp och siung ena wijso, vp Barak, och fånga tina fångare tu AbiNoams son.
Tå wordo the förlåtne rådhande offuer the mechtigha, HERREN wardt rådhande genom migh offuer the hieltar.
Vthaff Ephraim war theras root emoot Amalek, och effter tigh BenJamin j titt folck.
Aff Machir äro kompne regenter, och aff Sebulon äro regerare wordne igenom scriffpennan.
Jsaschars Förstar woro medh Debora, och Jsaschar war såsom Barak j dalenom, vthsender medh sitt footfolck. Ruben hölt mykit aff sigh, och skilde sigh jfrå oss.
Hwj bleffstu j tinom fårahyddom, til at höra hiordanas bräkiande? och hölt mykit aff tigh, och skilde tigh jfrå oss.
Gilead bleff hinsidhon Jordan, Och hwj boor Dan ibland skepen? Asser satt j haffzens hampn, och bleff j sina förfaldna byiar.
Men Sebulons folck wåghadhe sina siäl j dödhen, Naphthalj teslikes på höghdenne aff then markenne Merom.
Konunganar komo och strijdde, tå strijdde the Cananeers Konungar j Thaanach widh thet watnet Megiddo, men the hadhe inga winning ther aff.
Aff himmelen wardt strijdt emoot them, stiernonar j theras lopp strijdde emoot Sissera.
#305
Then becken Kison weltradhe them, then becken Kedumim, then becken Kison.
Trädh mijn siäl på the starka, tå darradhe hesternas fötter för theras starka åsittiares förfärilse skul.
Förbanner then stadhen Meros, sadhe HERRANS ängel, förbanner hans borghare, at the icke kommo HERRANOM til hielp, til hielp HERRANOM til the hieltar.
Welsignat ware ibland quinnor Jael Hebers then Kenitens hustru, welsignat ware hon j hyddomen ibland quinnor.
Miölk gaff hon, tå han watn beddes, och baar smör in vthi een herligh skåål.
Hon toogh naghlan medh sijn hand, och smedzhammaren j sina höghra hand.
Och slogh Sissera genom hans hoffuudh, sönderkrossadhe och genom stack hans tinningar.
Til hennes fötter krökte han sigh, föll nedher och ladhe sigh, Han krökte sigh, och föll nedher til hennes fötter, såsom han krökte sigh, så lågh han förderffuat.
Sissera modher sågh genom fenstret vth, och greet igenom galdren, Hwj förtöffuar hans wagn så lenge, at han icke kommer? Hwj fördröya hans wagns hiwl?
Then wijsesta ibland hans hustrur swaradhe, och sadhe til henne, Skulle the icke finna och byta rooff, huariom manne een vng pigho eller twå til byte, och Sissera brokot stickat klädher til byte, stickat brokot klädher om halsen til byte.
Altså HERRE förgånge alle tine fiendar, men the som honom käär haffua, the ware såsom vpgångande solen j sinne macht, Och landet hadhe fridh j fyratiyo åår.

Siette Capitel.
OCh tå Jsraels barn giorde thet ondt war för HERRANOM, gaff HERREN them vnder the Midianiters hand j siw åår, och tå the Midianiters hand warde förstarck offuer Jsrael, giorde Jsraels barn sigh klyffter j berghen och kulor och fäste, Och när Jsraels någhot sådde så komo the Midianiter vp och the Amalekiter, och the aff öster landen, och läghradhe sigh emoot them, och förderffuadhe wexten på landet alt in til Gasa, och lät ingen booscap bliffua quar j Jsrael, huarken fåår, fää eller åssnar, för ty the komo tijt vp medh sinom booscap och tiäll, såsom itt stoort taal grässhoppor, så at huarken the, eller theras Camelar stodho til at rekna, Och the föllo in j landet på thz the skulle förderffua thz, Så wardt Jsrael {my kit} [mykit] försuagat för the Midianiter, Tå ropadhe Jsraels barn til HERRAN.
Som the nu ropadhe til HERRAN för the Midianiter skul, sende HERREN til them en Propheta, han sadhe til them, Thetta sägher HERREN Jsraels Gudh, Jagh haffuer fördt idher vthu Egypten, och vthu träldomens hws, Och haffuer frelst idher vthu the Egyptiers hand, och vthu alla theras hand som idher thwingadhe, och haffuer driffuit them vth för idher, och giffuit idher theras land, Och sadhe til idher, Jagh är HERREN idhar Gudh, Fruchter intet the Amoreers gudhar j huilkes land j boon, Och j lydden minne röst intet.
Och en HERRANS ängel kom, och satte sigh vnder ena Eek j Aphra, huilken Joas tilhörde the Esriters fadher, och hans son Gideon tröskadhe hwete j pressen, på thet han skulle flyy för the Midianiter, Tå syntes honom HERRANS ängel, och sadhe til honom, HERREN
#306 ware medh tigh tu strijdsamme hielte, Gideon sadhe til honom, Min Herre, Är HERREN medh oss, hwj wedherfars oss tå alt thetta? Och huar äro all hans vnder som wåre fädher haffua förtaldt oss, och sagdt, HERREN haffuer fördt oss vthu Egypten? HERREN haffuer nu offuergiffuit oss, och giffuit oss j the Midianiters hender.
Tå wende HERREN sigh til honom och sadhe, Gack åstadh j thenna tinne krafft, tu skalt friya Jsrael vthu the Midianiters hender, Sij Jagh haffuer sendt tigh, Han sadhe til honom, Min HERRE, Huar medh skal iagh friya Jsrael? Sij, mijn slecht är then minsta j Manasse, och iagh är then swageste j mins fadhers hws, HERREN sadhe til honom, Jagh wil wara medh tigh så at tu skalt slå the Midianiter såsom en man. Men han sadhe til honom, Käre haffuer iagh funnet nådh för tigh så giff migh itt tekn, at thet är tu som talar medh migh, Gack icke hädhan til tess iagh kommer til tigh, och bär mitt spijsoffer, och legger thet för tigh, Han sadhe, Jagh wil bliffua til tess tu kommer igen.
Och Gideon gick och slachtadhe itt kidh, och itt Epha osyrat miöl, och ladhe köt vthi en korgh, och läth sodhet vthi ena kruko, och baar vth til honom vnder ekena, och gick fram, Men Gudz ängel sadhe til honom, Tagh kötet, och thet osyradha, och legg thet på helleberghet som här är, och giut sodhet vth, Och han giorde så, Tå reckte HERRANS ängel keppen vth som han hadhe j handenne, och kom widh kötet och thet osyradha miölet medh keps endanom, och eelden kom vthu helleberghena, och förtärde kötet och thet osyradha miölet, Och HERRANS ängel förswan vthu hans öghon.
Tå nu Gideon sågh at thet war en HERRANS ängel. sadhe han, O HErre HERRE, haffuer iagh nu seedt en HERRANS ängel ansichte moot ansichte? Men HERREN sadhe til honom, Fridh ware medh tigh, Fruchta tigh intet, tu skalt icke döö. Tå bygde Gideon ther sammastadz HERRANOM itt altare, och kalladhe thet fridzens HERRE, Thet ståår ther än nu på thenna dagh j Aphra the Esriters fadhers.
Och j then samma nattenne sadhe HERREN til honom. Tagh en stwt ibland oxanar som tinom fadher tilhöra, och en annan stwt som siw åra gammal är, Och slå sönder Baals altare som är tins fadhers, och hugg bortt then Lunden som ther när ståår, och bygg HERRANOM tinom Gudh itt altare offuerst på thesso helleberghena, och reedh thet til, Och tagh then andra stwten, och offra itt brenneoffer, medh wedhen aff Lundenom som tu borthugget haffuer, Tå toogh Gideon tiyo män vthaff sina tienare, och giorde såsom HERREN honom sagdt hadhe, Men han fruchtadhe sigh göra thet om daghen för sins fadhers hws skul, och för folckens skul j stadhenom, vthan om nattena giorde han thet.
Tå nu folcket j stadhen stodho vp bittijdha om morghonen, sij, tå war Baals altare sönderslaghit, och Lunden ther när aff huggen, Och then andre stwten för itt brenneoffer lagd på thz altaret som vpbygdt war, Och then ene sadh til then andra, Hoo haffuer thetta giordt? Och tå the sökte och fråghadhe ther effter, wardt sagdt, Gideon Joas son haffuer thet giordt. Tå taladhe folcket j stadhen til Joas, Få oss hijt vth tin son, han moste döö, therföre at han haffuer om kull slaghit Baals altare, och affhugget Lunden ther när, Men Joas sadhe til alla them som när honom stodho, wilien j leggia idher vth för Baal, wilien j friya honom? then som legger sigh vth för honom, han skal döö j thenna morghon, Är han Gudh, så hempne sigh sielff, at hans altare om kull slaghit är, Jfrå then daghen kalladhe man honom JerubBaal, och sadhe, Baal hempne sigh sielff, at hans altare om kull slaghit är.
Tå församladhe sigh tilhopa the Midianiter och Amalekiter, och the 
#307 österlenningar, och drogho offuer, och läghradhe sigh j then dalen Jesreel, Så jklädde HERRANS ande Gideon, och han lät blåsa j basuner, och kalladhe AbiEser at the skulle fölia honom, Och sende bodhscap j hela Manasse och kalladhe them, at the skulle ock fölia honom, Han sende ock bodhscap til Asser och Sebulon och Naphthalj, the komo vp emoot honom.
Och Gideon sadhe til Gudh, wilt tu frelsa Jsrael igenom mina hand såsom tu sagdt haffuer, så wil iagh leggia itt skin medh vllonne vth på loghan. Om daggen legger sigh allenast på skinnet, och all marken är torr, så kan iagh merkia at tu wilt frelsa Jsrael igenom mina hand, såsom tu sagdt haffuer, Och thet skeedde så. Och tå han then andra morghonen bittijdha vpstoodh, tryckte han daggena vthu skinnet, och vpfylte ena skåål medh thz watnet. Och Gideon sadhe til Gudh, Tijn wredhe förgrymme sigh icke offuer migh, om iagh än en tijdh talar, Jagh wil än en tijdh försökiat medh skinnet, Ware nu allena tortt på skinnena, och daggen på allo markenne, Gudh giorde och så j samma natt, at allena war tortt på skinnet, och dagg vppå allo markenne.

Siwnde Capitel.
TÅ stoodh JerubBaal (thet är Gideon) bittijdha vp, och alt folcket som medh honom war, och läghradhe sigh widh then brunnen Harod, så at han hadhe the Midianiters häär Nörr vth, baak för thet berghet More j dalenom, Och HERREN sadhe til Gideon, Folcket som medh tigh är, är alt förmykit. Om iagh gåffue Midian j theras hender, måtte Jsraels barn beröma sigh emoot migh och säya, Mijn hand haffuer frelst migh, Så lät nu vthropa för folckens öron och säya, Then som redder är och förfärat han wende om, och skynde sigh aff berghet Gilead, Tå wende folket til baka, tw och tiwghu tusend, så at icke vthan tiyo tusend bliffuo quarr.
Och HERREN sadhe til Gideon, Thetta folcket är än nu för mykit, Haff them nedher til watnet, ther wil iagh pröffua tigh them, Och om huilken iagh sägher tigh, at han skal dragha med tigh, han skal dragha med tigh, Och om huilken iagh sägher, at han icke skal dragha medh tigh, han skal icke dragha, Och han hadhe folcket nedher til watnet. Och HERREN sadhe til Gideon, Hwilken som läppiar watnet medh sijn tungo såsom en hund läppiar, honom stell aff sidhes, teslikes them som på sijn knää nedherfalla til at dricka, Tå war theras taal som medh munnen läppiat hadhe vthu handenne, tryhundradhe män, Alt thet andra folcket hadhe fallet på knää och drucket.
Och HERREN sadhe til Gideon, Medh the tryhundradhe män som läppiat haffua wil iagh frelsa idher, och giffua the Midianiter j tina hender, Men thet andra folcket lät alt sammans gå heem til sitt.
Och the togho spijsning för folcket medh sigh, och sina basuner, Men the andra Jsraeliter lät han alla gå, Hwar och en j sina hyddo, Men han sterckte sigh medh the tryhundradhe män, Och the Midianiters häär lågh nedhan för honom j dalenom, Och HERREN sadhe til honom j samma natt, Statt vp och gack nedher til läghret, ty iagh haffuer giffuit them j tina hender, Om tu fruchtar tigh at gå tijt nedher, så lät tin dreng Pura gå nedh medh tigh til läghret, at tu må få höra hwad the tala, sedhan skalt tu medh macht dragha nedher til läghret.
Så gick Gideon medh sin dreng Pura nedher til thet rwmet på läghret ther wachten war, Men the Midianiter och the Amalekiter, och alle österlenninganar hadhe läghrat sigh j dalenom, såsom en hoop grässhoppor, och theras Cameler stodho icke til at rekna, så monge woro the, såsom sanden
#308 på haffzens strand. Tå nu Gideon kom, Sij, tå förtalde en för them andra en dröm, och sadhe, Migh tyckte at itt biugbrödh på glödh bakat welte sigh in til the Midianiters läghre, och tå thet kom til tiället, slogh thz thet, och kastadhe thet nedher, och wende vp nedh vppå thy, så at tiället lågh. Tå swaradhe then andre, Thet är icke annat än Gideons swerd Joas sons then Jsraelitens, Gudh haffuer giffuit the Midianiter j hans hender medh hela hären.
Tå Gidion nu hörde förtälia sådana dröm, och hans vthlegning tilbadh han, och kom igen j Jsraels häär, och sadhe, Vp, ty HERREN haffuer giffuit the Midianiters häär vthi idhra hender, Och han skiffte the tryhundradhe män j tree delar, och fick huariom och enom en basun j sina hand, och toma krukor och lampor ther vthi, och sadhe til them, Seer på migh, och görer ock så, Sij, när iagh kommer in til hären, såsom iagh gör så görer ock medh, Såsom iagh blåss j basunen och alle the som medh migh äro, så skolen ock j blåsa j basunen omkring hela hären, och säya, HERREN och Gideon.
Så kom Gideon och hundradhe män medh honom til thet ytersta på hären til färsta wechtarenar som ther skickadhe woro, och weckte them vp, och bläste medh basunenar, och slogho sönder krukonar j sina hender, och så bläste tå alle tree hopanar medh basunenar, och slogho sönder krukonar, Men lamponar höllo the j theras wenstra hand, och basunen j theras höghra hand och bläste, och ropadhe, HERRANS och Gideons swerd, och huar och en stoodh på sitt rwm om kring hären. Tå begynte hela hären at löpa, ropa och flyy, Och som the tryhundradhe män bläste j basunenar, giorde HERREN så, at huars och eens swerd j hela härenom war emoot then andra, Och hären flydde alt in til BetSita Zereratha, alt in til grenssona åt then slettenne Mehola widh Tabath. Och the Jsraels män aff Naphthalj, Aff Asser, och aff hela Manasse, skriyadhe och iaghadhe effter the Midianiter.
Och Gideon sende bodhscap på hela berghet Ephraim, och lät säya them, Kommer nedher emoot the Midianiter, och kommer för än the til watnet in til BethBara och Jordan. Så ropadhe alle the som aff Ephraim woro, och komo för än the til watnet in til BethBara och Jordan. Och the fingo fatt på twå the Midianiters Förstar, Oreb och Seb, Och dråpo Oreb på thet helleberghet Oreb, Och Seb j Sebs press, Och iaghadhe the Midianiter, Och båro Orebs och Sebs hoffuudh til Gideon offuer Jordan.

VIII. Capitel
OCh the män aff Ephraim sadhe til honom, Hwj giorde tu oss thetta, at tu icke kalladhe oss, tå tu drogh til strijdz emoot the Midianiter? och kiffuadhe swårligha på honom, Men han sadhe til them, Hwadh haffuer iagh nu giordt thet idhro gening liknas kan? Är icke en wijnquist Ephraims bätre, än hela AbiEsers {wijnbörgning} [wijnbärgning]? Gudh haffuer giffuit j idhra hender the Midianiters Förstar Oreb och Seb, huru skulle iagh kunnet thz giordt som j giordt haffuen? Tå han thetta sadhe, stilladhes theras wredhe emoot honom.
Tå nu Gideon kom til Jordan gick han ther offuer medh the tryhundradhe män som medh honom woro, och the woro trötte och iaghadhe effter. Och han sadhe til thet folcket j Sucoth, Käre giffuer thetta folcket som vnder migh är, någhot brödh, för thy the äro trötte, at iagh effter the Midianiters Konungar Sebah, och Zalmuna, Men the offuerste
#309 j Sucoth sadhe, Äro Sebath och Salmuna hender allaredho j tina hender, at wij jw skole giffua tinom häär brödh? Gideon sadhe, Nu wel, När HERREN giffuer Sebah och Salmuna j mina hand, skal iagh söndertryska idhart köt medh törne vthu öknenne och medh tijstlar, Och han drogh tädhan vp til Pnuel, och taladhe sammalunda til them, Och thet folcket j Pnuel swaradhe honom lika som the j Sucoth, Och han sadhe ock til thet folcket j Pnuel, Kommer iagh igen j fridh, så skal iagh bryta thetta tornet nedher.
Men Sebah och Salmuna woro j Karkar, och theras häär när them widh femton tusend, huilke alle woro vndslopne aff hela the österlenningas häär, ty tiwghu och hundradhe tusend woro fallne som swerd vthdragha kunde.
Och Gideon drogh vp åt på then wäghen ther man j tiäll boor öster vth in moot Nobath och Jagbeha, och slogh hären, ty hären war trygg, Och Sebah och Salmuna flydde, men han iaghadhe effter them, och greep the twå Midianiters Konungar Sebah och Salmuna, och förskreckte hela hären.
Tå nu Gideon Joas son kom igen aff strijdhenne för än solen vpgången war, fick han fatt på en dreng vthaff thet folcket j Sucoth, och fråghadhe honom, Han screff honom vp the öffuersta j Sucoth och theras äldsta, siw och siwtiyo män, Och han kom til thet folcket j Sucoth, och sadhe, Sij, här äro Sebah och Salmuna, om huilka j bespottadhen migh, och sadhen, Är tå allaredho Sebah och Salmuna hand vthi tina hender, at wij jw skole fiffua tino folcke som trött är brödh? Och han toogh the äldsta aff stadhen, och törne vthaff öknenne och tijstlar, och lät ther medh sönder slita thet folcket j Sucoth, Och tornet j Pnuel brööt han nedher, och slogh j hiäl folcket j stadhenom.
Och til Sebah och Salmuna sadhe han, Hurudana woro the män som j sloghen j hiäl j Thabor? The sadhe, The woro sådana som tu, och deghelighe såsom eens Konungs barn, Han sadhe, Thet woro mine brödher minne modhers söner, Så sant som HERREN leffuer, om j hadhen lätit them leffua skulle iagh icke affliffuat idher, Och sadhe til sin förstfödda son Jether, Statt vp oc dräp them, Men drengen drogh sitt swerd icke vth, Ty han fruchtadhe sigh, effter han war än nu en dreng, Tå sadhe Sebah och Salmuna, Statt tu vp och slå oss, ty effter som mannen är så är ock hans macht. Så stoodh Gideon vp och slogh j hiäl Sebah och Salmuna, och toogh the spenger som woro på theras Camelers halsar.
Tå sadhe til Gideon någhre aff Jsrael, War herre offuer oss tu och tin son, och tins sons son, effter tu haffuer frelst oss ifrå the Midianiters hand, Men Gideon sadhe til them, Jagh wil ingen herre wara offuer idher, Och min son skal icke heller wara Herre offuer idher, vthan HERREN skal wara herre offuer idher.
Och Gideon sadhe til them, Jtt begörar iagh aff idher, Hwar och en giffue migh the örnaringar som han röffuat haffuer, För ty, effter the woro Jsmaeliter, hadhe the gyllene örnaringar, The sadhe, Them wilie wij giffua, Och breedde itt klädhe vth, och huar och en kastadhe örnaringanar ther vppå som han röffuat hadhe, Och the gyllene örnaringanar som han hadhe begärat, giorde til wight tusende siw hundrat Siklar gull, föruthan the spenger, kädhor och skarlakans klädher som the Midianiters Konungar pläghadhe bära, Och föruthan theras Camelers halsband, Och Gidion giorde ther en liffkiortel aff, och satte honom j sin stadh Aphra, Och hela Jsrael bedreeff ther hoor vppå, Och thet wardt Gideon och hans hwse til förargilse.
Altså wordo the Midianiter förnedhrade för Jsraels barn, och hoffuo sitt hoffuudh icke meer vp, och landet war stilla j fyratiyo åår, så lenge Gideon leffde.
#310
Och JerubBaal Joas son gick bortt, och boodde j sitt hws, Och Gideon hadhe siwtiyo söner som vthaff hans lender kompne woro, ty han hadhe monga hustrur, Och hans frilla then han hadhe j Sichem, födde honom ock en son, hans nampn kalladhe han AbiMelech, Och Gideon Joas son bleff dödh j godhom ålder, Och wardt begraffuen j hans fadhers Joas graff, j Aphra the Esriters fadhers.
Tå Gideon war dödh, wende Jsraels barn om, och bedriffuo hoor effter Baalim, och giorde itt förbund medh Baal, at han skulle wara theras gudh, Och Jsraels barn komo intet HERRAN theras Gudh j hogh, then them frelsat hadhe jfrå allas theras fiendars hand alt om kring, Och the giorde ingen barmhertugheet medh JerubBaals Gideons hwse, effter alt thet godha som han emoot Jsrael giordt hadhe.

IX. Capitel.
Men AbiMelech JerubBaals son gick bortt til Sichem til sina modhers brödher, och taladhe medh them, och medh hela slechtenne aff hans modherfadhers hws, och sadhe, Käre taler för alla mänz öron j Sichem, Hwilket är idher bätre at siwtiyo män, alle JerubBaals barn bliffua Herrar offuer idher, eller en man bliffuer Herre offuer idher? Kommer ock ther til medh j hogh at iagh är idhart been och köt.
Tå taladhe hans modhers brödher all thenna ordhen om honom för alla mänz öron j Sichem, Och theras hierta bewektes effter AbiMelech, ty the tenckte, Han är wår brodher, Och gåffuo honom siwtiyo silffpenningar vthu BaalBeriths hwse, Och AbiMelech leegde sigh ther medh {löösachtu gha} [löösachtugha] och lettferdugha män som honom folgde effter, Och han kom j sins fadhers hws j Aphra, och slogh sina brödher JerubBaals söner siwtiyo män j hiäl på enom steen, Men Jotham then yngste sonen JerubBaals bleff igen, ty han wardt vndstungen.
Och sigh församladhe alle män aff Sichem, och hela Millo hws, och gingo til och giorde AbiMelech til Konung widh then högha Ekena som stoodh j Sichem.
Thå thetta war sagdt Jotham, gick han bortt och stoodh öffuerst på Grisims bergh, och hoff sijn röst vp, ropadhe och sadhe til them, Hörer migh j män aff Sichem, at Gudh hörer idher. Trään gingo til och skulle smöria offuer sigh en Konung, och sadhe til olioträdh, War wår {Ko nung} [Konung], Men olioträdh swaradhe them Skulle iagh offuergiffua min fettma, huilken bådhe Gudh och menniskior prisa j migh, och gå bortt och vpsätias offuer trään? Tå sadhe trään til fikonaträdh, Kom tu och war Konung offuer oss, Men fikonaträdh sadhe til them, Skulle iagh offuergiffua min sötma och mina godha frucht, och gå bortt och vpsätias offuer trään? Tå sadhe trään til wijnträdh, Kom tu och war wår Konung, Men wijnträdh sadhe til them, Skulle iagh offuergiffua min must then Gudh och menniskior gladha gör, och gå bortt och vpsättias offuer trään, Tå sadhe all trään til törnebuskan, Kom tu och war Konung offuer oss, Och törnebusken sadhe til trään, Är thet sant at j wilien smöria migh til Konung offuer idher, så kommer och betroor idher vnder min skugga, Huar j icke wilien, så gånge en eeld vthu törnebuskan, och förtäre {C ereträän} [Cedreträän] j Libanon.
Haffue j nu giordt rett och redheligha, at j haffue giordt AbiMelech til Konung, Och haffue j giordt wel emoot JerubBaal och hans hws, Och haffuen så giordt emoot honom som han förtient haffuer, at min fadher 
#311 för idhra skull strijdde, och wåghadhe sijn siäl therföre at han skulle frelsa idher jfrå the Midianiters hand, och haffuen vpsatt idher j thenna dagh emoot mins fadhers hws, och slaghit hans söner jhiäl, siwtiyo män på en steen, och giordt idher til Konnung AbiMelech hans tieniste quinnos son offuer the män j Sichem, effter han idhar brodher är.
Haffue j nu giordt rett och redheligha emoot JerubBaal och hans hws på thenna dagh, swå warer gladhe offuer AbiMelech, och han ware gladh offuer idher, Huar ock icke, så gånge en eeld vthaff AbiMelech och förtäre the män aff Sichem, och aff Millo hws. Och gånge teslikes vth en eeld aff the män j Sichem, och aff Millo hws, oc förtäre AbiMelech, Och Jotham flydde och vndweek, och gick til Ber och boodde ther, för hans brodher AbiMelech skull.
Tå nu AbiMelech hadhe rådhet offuer Jsrael j try åår, sende Gudh en ondan wilia emellan AbiMelech och the män aff Sichem, För ty the män aff Sichem förtaladhe AbiMelech, och kastadhe honom före then ogerning som han bedreff på the siwtiyo JerubBaals söner, och ladhe theras blodh in på AbiMelech theras brodher, then them j hiäl slogh, och på the män j Sichem som honom hans hand ther til styrkt hadhe, at han sina brödher drap, Och the män j Sichem bestelte itt bakhåld offuerst på berghen, och röffuadhe på wäghenom alla the som foro ther fram, Och thet wardt bodhat AbiMelech.
Så kom Gaal Ebed son och hans brödher, och gingo in j Sichem, och the män j Sichem förläto sigh vppå honom, och drogho vth på markena, och byrgde sina wijngårdar, och trampadhe the och giorde en danss, och gingo vthi theras Gudz hws, och åto och drucko, och bannadhe AbiMelech, Och Gaal Ebed son sadhe, Hwadh är AbiMelech? och hwadh är Sichem, at wij honom tiena skole? Är icke han JerubBaals son, och haffuer satt sin tienare Sebul hijt offuer Hemors folck Sichems fadhers? Hwij skulle wij tiena honom? Gudh giffue at thetta folcket wore vnder minne hand, at iagh måtte föriagha AbiMelech.
Och thet wardt sagdt AbiMelech, Föröka tin häär och dragh vth, för ty Sebul öffuersten j stadhenom, tå han hörde Gaals Ebed sons ord, wardt han illa wreedh, och sende bodhscap til AbiMelech hemligha, och lät säya honom, Sij, Gaal Ebed son och hans brödher äro kompne til Sichem, och göra tigh stadhen genstörtighan. Så statt nu vp om natten tu och titt folck som när tigh är, och war j håld för them j markenne. Och j morghonstundene när solen vpgåår, så war bittijdha vppe, och fall til stadhen. Och när han och thet folck som med honom är, dragha vth til tigh, så gör medh them såsom tijn hand finna kan.
AbiMelech stoodh vp om nattena, och alt folcket som medh honom war, och satte håld in för Sichem medh fyra skarar. Och Gaal Ebed son drogh vth för stadz porten, Men AbiMelech reeste vp vthaff bakhållet medh thet folck som medh honom war. Tå nu Gaal sågh folcket, sadhe han til Sebul, Sij, ther kommer en hoop folck nedher vthaff bergs höghdenne. Sebul sadhe, Tu seer skuggan aff berghen lika som thet wore menniskior, Gaal taladhe än en tijdh, och sadhe, Sij, ther kommer en hoop folck nedher mitt vthaff landet, Och en häär kommer på then wäghen til trollare Ekena, Tå sadhe Sebul til honom, Huar är nu tin munn som sadhe, Hoo är AbiMelech at wij honom tiena skole? Är icke nu thetta thet folck som tu förachtat haffuer? dragh nu vth och strijdh medh honom.
Gaal drogh vth medh Sichems folck och strijdde medh AbiMelech, Men AbiMelech iaghadhe honom, så at han flydde för honom, Och monge fölle slaghne alt in til stadz porten. Och AbiMelech bleff j Aruma, Men Sebul dreff Gaal och hans brödher vth, så at the icke måtte bliffua j Sichem,
#312 Om morghonen gick folcket vth på markena, Tå thet wardt sagdt AbiMelech, toogh han folcket och skiffte thet j tree delar, och bestelte håld på them j markenne, Som han nu sågh at folcket gick vthu stadhenom, föll han til them och slogh them.
Men AbiMelech medh then hopen som medh honom war föllo til och trädde in til stadz porten, the andre twå hopanar föllo til alla them som på markenne woro, och slogho them. Tå strijdde AbiMelech emoot stadhen then hela daghen, och wan honom, och drap thet folck som ther inne war, och slogh stadhen nedher, och sådde salt ther vppå, När the män som j Sichems torn boodde thetta hörde, gingo the in vthi itt fäste j then gudhens Beriths hws. Tå AbiMelech thet hörde at alle the män aff Sichems torn woro församladhe, gick han på thet berghet Zelmon medh alt sitt folck som medh honom war, Och toogh ena yxe j sijn hand, och högg een green aff itt trää, och ladhe på sijn axl, och sadhe til alt folcket som medh honom war, Hwadh j såghen at iagh giorde, thet görer ock j medh hast såsom iagh, Tå högg alt folcket huar j sin stadh een green aff och folgde AbiMelech effter, och kastadhe them in til fästet, och tende ther eeld vppå, så at alla the män aff Sichems torn bliffuo dödhe widh tusend män och quinnor.
Och AbiMelech drogh til Thebetz, och beladhe thet och wan thet, Men ther war itt starkt torn mitt j stadhenom, på huilket flydde alle bådhe män och quinnor, och alle stadzens inbyggiare, och läste igen effter sigh, och stigho vp på taket aff tornet. Tå kom AbiMelech in til tornet, och strijdde ther emoot, och komsigh in til porten aff tornet, på thet han skulle tenda ther eeld vppå, Men een quinna kastadhe itt stycke aff en quernesteen nedh på AbiMelechs hoffuudh, och slogh honom hoffuudh skålena sönder. Tå kalladhe AbiMelech drengen som hans wärio drogh, hasteligha och sadhe til honom, Dragh vth titt swerd och dräp migh, at man icke skal säya, Een quinna slogh honom j hiäl, Så stack hans dreng honom igenom, och han bleff dödh.
Tå nu the Jsraeliter som medh honom woro, sågho at AbiMelech war dödh, gick huar och en heem til sijn. Altså betaladhe Gudh AbiMelech thz onda som han emoot sin fadher giordt hadhe, tå han drap sina siwtiyo {brö dher} [brödher], teslikes alt thet onda som the män aff Sichem giorde, betaladhe them Gudh på theras hoffuudh, Och offuer them kom Jothams förbannelse JerubBaals sons.

X. Capitel.
EFter AbiMelech kom vp en annar Frelsare j Jsrael. Thola en man aff Jsaschar, Pua son Dodo sons, och han bodde j Samir på Ephraims bergh, Och han dömde Jsrael j try och {tiw ghu} [tiwghu] åår, och bleff dödh och wardt begraffuen j Samir.
Effter honom kom vp Jair en Gileaditer, och han dömde Jsrael j tw och tiughu åår, Och han hadhe tretiyo söner, ridhandes på tretiyo åssna folar, och hadhe tretiyo städher, the kalladhes Hauoth Jair alt in til thenna dagh, och liggia j Gilead, Och Jair bleff dödh, och wardt begraffuen j Kamon.
Men Jsraels barn giorde åter thet ondt war för HERRANOM, Och tiente Baalim och Astaroth, och the gudhar j Syria, och the gudhar j Zidon, och Moabs gudhar, och Ammons barnas gudhar, och the Philisteers gudhar, och offuergåffuo HERRAN, och tiente honom intet, Tå förgrymmadhe sigh HERRANS wredhe offuer Jsrael, och sålde them vnder the Philisteers och Ammons barnas hand, Och the twinghadhe och förtryckte Jsraels barn j adherton åår på hijnsidhon Jordan vthi
#313 the Amoreers lande som j Gilead ligger. Ther til drogho Ammons barn offuer Jordan, och strijdde emoot Juda, BenJamin, och emoot Ephraims hws, så at Jsrael wardt ganska swårligha förtryckt.
Tå ropadhe Jsraels barn til HERRAN och sadhe, Wij haffue syndat emoot tigh, ty wij haffue offuergiffuit wår Gudh, och tient Baalim, Men HERREN sadhe til Jsraels barn, Betwinghadhe ock icke idher the Egyptier, the Amoreer, Ammons barn, the Philisteer, the Zidonier, the Amalekiter och Maoniter? och iagh halp idher vthu theras hender, tå j ropadhen til migh, Så haffue j dogh likawel offuergiffuit migh, och tient andra gudhar, Therföre wil iagh intet meer hielpa idher, Gåår och åkallen the gudhar, som j vthwaldt haffuen, läter them hielpa idher vthi idhor bedröffuelses tijdh.
Men Jsraels barn sadhe til HERRAN, Wij haffue syndat, Gör tu medh oss hwadh tigh teckis, allenast hielp oss j thenna tijdhen, Och the kastadhe jfrå sigh the fremmande gudhar, och tiente HERRANOM, och honom önkadhe ther offuer, at Jsrael så twingat wardt.
Och Ammons barn slogho sigh ihoop, och läghradhe sigh j Gilead, Men Jsraels barn församladhe sigh, och läghradhe sigh j Mizpa, Och folcket the öffuerste j Gilead sadhe emellan sigh, Huilken som först begynnar til at strijdha emoot Ammons barn, han skal wara Höffuitzman offuer alla the som boo j Gilead.

XI. Capitel.
IEphthah en Gileaditer war en strijdzsam Hielte, doch likwel eennes skiökios son, Och Gilead hadhe födt Jepthah, Men tå Gileadz hustru födde honom barn, och the samma barn wordo stoor, driffuo the Jephthah vth, och sadhe til honom, Tu skalt intet arff tagha j wårs fadhers hwse, ty tu äst eens annors quinnos son. Tå flydde han för sina brödher, och boodde j thet landet Tob, Och til honom församladhe sigh {löösac tughe} [löösactughe] män, och drogho vth medh honom. Och någhon tijdh ther effter strijdde Ammons barn medh Jsrael.
Tå nu Ammons barn så strijdde medh Jsrael, gingo the äldste aff Gilead bortt, til at hemta Jephthah vthu Tobs lande, och sadhe til honom. Kom och war wår Höffuitzman, at wij måghe strijdha emoot Ammons barn, Men Jephthah sadhe til the äldste aff Gilead, Äre icke j the som migh haten och haffuen driffuit migh vthu mins fadhers hws, och nu komme j til migh mädhan j ären j bedröffuilse? The äldste j Gilead sadhe til Jephthah, Therföre komme wij nu igen til tigh, at tu skalt gå medh oss och hielpa oss strijdha emoot Ammons barn, och wara wår Höffuitzman offuer alla the som boo j Gilead.
Jephthah sadhe til the äldsta j Gilead, Om j hemte migh igen til at strijdha emoot Ammons barn, och HERREN giffuer them för migh, skal iagh tå wara idhar Höffuitzman? The äldste aff Gilead sadhe til Jephthah, HERREN ware tilhörare emellan oss, om wij icke göre som wij sagdt haffue. Altså gick tå Jephthah medh the äldsta aff Gilead, och folcket satte honom för Höffuitzman och öffuersta öffuer sigh. Och Jephthah taladhe alt thetta in för HERRANOM j Mizpa.
Tå sende Jephthah bodhscap til Konungen offuer Ammons barn, och lät säya honom, Hwadh haffuer tu medh migh skaffa at tu kommer emoot migh til at strijdha emoot mitt land? Konungen offuer Ammons barn swaradhe Jephthahs bodhscap, Therföre at Jsrael haffuer taghit bortt 
#314 mitt land, tå the drogho vthu Egypten, alt jfrå Arnon in til Jabok, och alt in til Jordan, så få migh nu thet igen medh fridh.
Jephthah sende åter bodhscap til Ammons barnas Konung, och lät säya honom, Så sägher Jephthah, Jsrael haffuer intet land borttaghit, antingen jfrå the Moabiter eller jfrå Ammons barn, För ty när the drogho vthu Egypten, wandradhe Jsrael genom öknena alt in til rödha haffuet, och kom til Kades, Och sende bodhscap til the Edomeers Konung, och sadhe, Lät migh dragha igenom titt land, Men the Edomeers Konung tilstadde them intet. Och sende han bodh til Konungen offuer the Moabiter, han wille icke heller tilstädiat, Så bleff Jsrael j Kades, och wandradhe j öknenne, och drogho om kring the Edomeers och Moabiters land, och kom östan på the Moabiters land, och läghradhe sigh på hinsidhon Arnon, och kom intet in vthi the Moabiters landzendar, ty Arnon är the Moabiters landamäre.
Och Jsrael sende bodh til Sihon the Amoreers Konung j Hesbon, och sadhe, Lät oss dragha igenom titt land in til mitt rwm, Men Sihon betrodde icke Jsrael at han skulle dragha igenom hans landzendar, vthan {för samladhe} [församladhe] alt sitt folck, och läghradhe sigh j Jahza, och strijdde medh Jsrael. Men HERREN Jsraels Gudh gaff Sihon medh alt hans folck j Jsraels hender, så at the slogho them, Altså toogh Jsrael in alt the Amoreers land, som tå j samma land boodde, Och togho alle the Amoreers landzendar in jfrå Arnon alt in til Jabok, och jfrå öknenne in til Jordan.
***HIT Så haffuer nu HERREN Jsraels Gudh fördriffuit the Amoreer för sino folcke Jsrael, och tu wilt nu tagha them in, Haffuer tin Gudh Camos någhra fördriffuit, them må tu intagha, och läta oss intagha alla them som HERREN wår Gudh för oss fördriffuit haffuer, Menar tu at tu bätre rett haffuer än Balak Zipor son the Moabiters Konung? trette icke han och strijdde emoot Jsrael, Så än dogh Jsrael nu j tryhundrat åår boodt haffuer j Hesbon, och thes döttrar, j Aroer och thes döttrar, och j alla städher som liggia widh Arnon? Hwj friyadhe j thet icke på then tijdhen? Jagh haffuer intet brutit emoot tigh, och tu gör så illa emoot migh at tu strijdher emoot migh, HERREN döme j dagh emellan Jsrael och Ammons barn, Men Ammons barnas Konung skötte intet effter the Jephthahs ord, som han bödh honom til.
Tå kom HERRANS ande offuer Jephthah, Och han drogh igenom Gilead och Manasse, och igenom Mizpe som j Gilead ligger, och jfrå Mizpe som j Gilead ligger in på Ammons barn. Och Jephthah loffuadhe HERRANOM itt löffte och sadhe, Giffuer tw Ammons barn j mina hand, hwadh som helst vthu mins hws dör kommer emoot migh, när iagh medh fridh igen kommer jfrå Ammons barn, thet skal höra HERRANOM til, och iagh skal offra thet til brenneoffer.
Så drogh Jephthah in på Ammons barn til at strijdha på them, Och HERREN gaff j hans hender, och han slogh them alt jfrå Aroer in til tess man kommer til Minnith, tiwghu städher, och in til wijngårdaplatzen, een mechtugh stoor slachting, Och wordo så Ammons barn nedher tryckte för Jsraels barn.
Tå nu Jephthah kom til Mizpa til sitt hws, sij, tå gick hans dotter vth emoot honom medh pipande och danssande, och hon war eenda barn, och han hadhe ellies ingen son eller dotter. Och som han fick see henne, reeff han sijn klädher och sadhe, Ay min dotter, tu gör migh een hiertans sorgh, och bedröffuar migh, ty iagh haffuer öpnat min munn in för HERRANOM, och kan icke kalla thet til baka, Men hon sadhe, Min fadher, Haffuer tu öpnat tin munn in för HERRANOM, så gör medh migh såsom vthaff tin munn gångit är, effter HERREN haffuer hempnas på tina fiendar Ammons barn.
#315
***HIT Och hon sadhe til sin fadher, Allenest bedher iagh tigh om itt, at tu vnner migh twå månadhe at iagh gåår nedher på berghen och begråter min jungfrudom medh mina leeksystrar, Han sadhe, Gack, och lät henne gå j twå månadhe, Så gick hon bortt medh hennes leeksystrar, och begreet sin jungfrudom på berghen, Och effter twå månadhe kom hon igen til sin fadher, Och han giorde henne såsom han loffuat hadhe, Och hon hadhe intet skaffa hafft medh någhrom man, Och een sidhwänia kom vp j Jsrael, at Jsraels döttrar gingo årligha til och begreto Jephthahs then Gileaditens dotter, fyra daghar om året.

XII. Capitel.
OCh the aff Ephraim skriyadhe och gingo Nörr vth och sadhe til Jephthah, Hwj drogh tu j strijdh emoot Ammons barn, och kalladhe icke oss, at wij hadhe mått draghet medh tigh? Wij wilie vpbrenna titt hws medh tigh j eelde, Jephthah sadhe til them, Jagh och mitt folck hadhe en stoor saak med Ammons barn, och iagh kalladhe på idher, men j holpen migh intet vthu theras hender. Tå iagh nu sågh, at ingen frelsare på ferde war, satte iagh mina siäl j mina hand, och drogh åstadh emoot Ammons barn, och HERREN gaff them j mina hand, Hwj komme j nu hijt vp til migh til at strijdha emoot migh?
 Och Jephthah församladhe alla män j Gilead, och strijdde emoot Ephraim, Och the män j Gilead slogho Ephraim, therföre at the sadhe, Äre j doch j Gileaditer ibland Ephraim och Manasse, såsom the ther aff {Ephra im} [Ephraim] beskyddas moste. Och the Gileaditer togho in Jordans färiostadh för Ephraim. När the nu sadhe, Wij äre och the beskyddadhe aff Ephraim, Lät migh fara offuer, så sadhe the män aff Gilead til honom, Ästu en Ephraite? När han nu swaradhe, Ney, så bådho the honom säya Schiboleth, så sadhe han Siboleth, och kunde icke rett säya thet vth, Så togho the honom fatt och dråpo honom widh färiostadhen ått Jordan, så at på then tijdhen föllo aff Ephraim, tw och fyratiyo tusend, Och Jephthah dömde Jsrael j sex åår, Och Jephthah then Gileaditen bleff dödh, och wardt begraffuen j the städher j Gilead.
Effter tessom dömde Ebzan aff Bethlehem Jsrael, han hadhe tretiyo söner och tretiyo döttrar giffte han vth, och tretiyo döttrar toogh han vthan effter til sina söner, och dömde Jsrael j siw åår, och bleff dödh, och bleff begraffuen j Bethlehem.
Effer tessom dömde Jsrael Elon en Sebulonite, och dömde Jsrael j tiyo åår, {ach} [och] bleff dödh, och wardt begraffuen j Aialon vthi Sebulons land.
Effter tessom dömde Jsrael Abdon, Hillel son en Pirgathonite, han hadhe fyratiyo söner, och tretiyo sonasöner, som på siwtiyo åssnafolar ridho, Han dömde Jsrael j otta åår, och bleff dödh, och wardt begraffuen j Pirgathon vthi Ephraims lande, på the Amalekiters bergh.

XIII. Capitel.
OCh Jsraels barn giorde åter thet ondt war för HERRANOM, Och HERREN gaff them vthi the Philisteers hender j fyratiyo åår, Men en man war j Zarga vthaff Dans slecht, benempd Manoah, och hans hustru war ofruchtsam och födde intet. Och HERRANS ängel syntes hustrunne, 
#316 och sadhe til henne, Sij, tu är ofruchtsam och födher intet, men tu skalt warda haffuandes, och födha en son, Så wachta tigh nu at tu icke dricker wijn eller starcka drycker, och at tu intet oreent äter, ty tu skalt warda haffuandes och födha en son, huilkom ingen rakoknijff skal komma på hoffuuudhet, Förty then pilten skal wara en Gudz Nazir vthaff modherliffuet. Och han skal begynna til at frelsa Jsrael vthu the Philisteers hand.
Tå kom quinnan och taladhe medh sin man, och sadhe, En Gudz man kom til migh, och han war til seende såsom en Gudz ängel, ganska förskreckeligh, så at iagh intet fråghadhe honom huadhan han war eller huart han wille, Och han sadhe migh intet huru han heet, Men han sadhe til migh, Sij, tu skalt warda haffuandes och födha en son, Så drick nu intet wijn eller starka drycker, och äät intet oreent, för ty, pilten skal wara en Gudz Nazir frå modherlijffuet alt in til hans dödh.
Tå badh Manoah HERRAN och sadhe, Ah HErre, Lät then Gudz mannen åter komma til oss, then tu vthsendt haffuer, at han må lära oss hwadh wij skole göra medh piltenom som födhas skal, Och Gudh hörde Manoah röst, och Gudz ängel kom igen til quinnona, Och hon satt på markenne, och hennes man Manoah war icke när henne. Tå lopp hon hasteligha och vnderwiste thet sinom man och sadhe til honom, Sij, then mannen haffuer syntz migh, som j dagh kom til migh.
Manoah stoodh vp och folgde quinnona effter, och kom til mannen, och sadhe til honom, Ästu then mannen som taladhe medh quinnonne? Han sadhe, Ja, Och Manoah sadhe, När nu skeer såsom tu sagdt haffuer, {hurudåna} [hurudana] skola piltens sedher och gerning wara? HERRANS ängel sadhe til Manoah, Han skal wachta sigh för alt thet som iagh quinnonne sagdt haffuer, Han skal icke äta hwadh vthaff wijnträä kommet är, och skal intet wijn dricka eller starcka drycker, och äta intet oreent, alt thet iagh henne budhit haffuer, skal han hålla.
Manoah sadhe til HERRANS ängel, Lät oss behålla tigh hör, wij wilie tilredha tigh itt kidh aff geternar, Men HERRANS ängel swaradhe Manoah, Om tu än behåller migh, så äter iagh doch intet vthaff titt brödh, Men wilt tu göra HERRANOM itt brenneoffer, så må tu thet offra, ty Manoah wiste icke at thet war en HERRANS ängel, Och Manoah sadhe til HERRANS ängel, Huru heter tu at wij tigh prisa måghe, när nu kommer såsom tu sagdt haffuer? HERRANS ängel sadhe til honom, Hwj fråghar tu effter mitt nampn thet doch vnderlighit är? 
Tå toogh Manoah itt kidh aff geterna, och spijsoffer, och ladhe thz på en steen HERRANOM, och han giorde thet vnderligha, Och Manoah medh hans hustru sågho ther vppå, Och tå loghen vpgick aff altaret åt himmelen, foor HERRANS ängel och vp j altarens logha. Tå Manoah och hans hustru thet sågho, föllo the nedher til iordena på sitt ansichte, och HERRANS ängel syntes intet meer Manoah och hans hustru, Så förnam Manoah at thet war en HERRANS ängel, Och sadhe til sina hustru, Wij moste dödhen döö at wij haffue sedt Gudh, Men hans hustru swaradhe honom, Om HERREN hadhe wiliet dräpa oss, så hadhe han icke annammat brenneoffret och spijsoffret aff wåra hender, och hadhe icke teedt oss alt thetta, ey heller lätit oss thetta höra såsom nu skeedt är.
Och quinnan fädde en son, och kalladhe sonom Simson, och pilten wexte, och HERREN welsignadhe honom, och HERRANS ande begynte til at wara medh honom, vthi Dans läghre, emellan Zarga och Esthaol.

XIIII. Capitel.
#317
SJmson gick nedh til Thimnath, och sågh ena quinno j Thimnath vthaff the Philisteers döttrar, och tå han vpkom vnderwiste han thet sinom fadher och sinne modher, och sadhe, Jagh haffuer seedt ena quinno j Thimnath vthaff the Philisteers döttrar, Käre giffuer migh henne til hustru, Hans fadher och modher sadhe til honom, Är nu ingen quinna ibland tina brödhers döttrar, och alt titt folck, at tu gåår bortt och tagher tigh hustru när the Philisteer som oomskorne äro. Simson sadhe til sin fadher, Giff migh thenna, ty hon behagher mijn öghon, Men hans fadher och modher wiste icke at thet war aff HERRANOM, ty han sökte tilfelle emoot the Philisteer, Och the Philisteer rådde på then tijdhen offuer Jsrael.
Så gick Simson nedher medh sinom fadher och sinne modher til Thimnath, och som the komo til wijngårdanar widh Thimnath, sij, tå kom itt vngt Leyon rytande emoot honom, och HERRANS ande föll offuer honom, och han reeff thet sönder j stycker, såsom man hadhe sönderriffuit itt kidh, och hadhe doch platt intet j handenne, och sadhe icke sinom fadher eller sinne modher, hwadh han giordt hadhe.
Tå han nu kom tijt nedher, taladhe han medh quinnonne, och hon behaghadhe Simson j hans öghon. Och någhra daghar ther effter kom han igen til at tagha henne, Och gick aff wäghenom til at besee asset aff Leyonet, sij, tå war en bijswern j asset aff Leyonet och hannogh, och han toogh thet j sina hand och ååt ther aff j wäghenom, och gick til sin fadher och til sina modher, och gaff them, så at the ock åto, men han sadhe them intet ther aff, at han hadhe taghet hannoghen vthaff Leyonens aass.
#318
Och tå hans fadher kom tijt nedher til quinnona, giorde Simson ther bryllop såsom vnga män plägha göra, Och tå the sågho honom, fingo the honom tretiyo stalbrödher som skulle wara när honom, Men Simson sadhe til them, Jagh wil settia idher ena gåto före, om j thet vthgäte och råke rett j thenna siw bryllops daghar, så wil iagh giffua idher tretiyo skiortor, och tretiyo höghtijdhes klädher, men kunne j icke vthrådha henne, så skolen j giffua migh tretiyo skiortor och tretiyo höghtijdhes klädher, Och the sadhe til honom, Sett fram tina gåto, lät oss höra henne, Han sadhe til them, Aff fråtzsarenom vthgick maat, och sötme vthaff them starka, Och the kunde j tre daghar icke råka vppå gåtona.
På siwnde daghen taladhe the til Simsons hustru, Locka för tinom man at han vthsägher oss gåtona, eller wij skole brenna tigh och tins fadhers hws vp j eeld, Haffue j budhit oss hijt til at göra oss fattigha? Tå greet Simsons hustru för honom och sadhe, Tu är migh wredh och haffuer migh icke käär, Tu haffuer giffuit mins folcks barnom ena gåto före, och haffuer icke vthsagdt migh henne, Han sadhe til henne, Sij, iagh haffuer icke vthsagdt henne minom fadher eller minne modher, skulle iagh nu säyat för tigh?
Och hon greet j the siw daghar för honom mädhan bryllopet stoodh. På siwnde daghen sadhe han henne thet, ty hon lågh honom så hardt vppå, Och hon sadhe gåtona för sins folcks barnom. Tå sadhe the män aff stadhenom til honom på siwnde daghen förra än solen gick nedher, Hwadh är sötare än hannoghen, Hwadh är starkare än Leyonet? Han sadhe til them, Om j icke hadhen plögt medh minom kalff, j hadhen intet råkat på mina gåto, Och HERRANS ande föll vppå honom, Och han gick nedher til Asklon, och slogh tretiyo män aff them, och toogh theras klädher, och gaff höghtijdhes klädher, them som gåtona på råkat hadhe, Och wardt ganska wreedh och gick vp j sins fadhers hws, Men Simsons hustru wardt giffuen enom hans stalbrodher then honom tillydde.

XV. Capitel.
OCh thet begaff sigh effter någhra daghar om hwete andena, at Simson sökte sina hustru medh itt kidh aff geternar, Och som han tenckte, Jagh wil gå til mina hustru j kamaren, wille hennas fadher icke läta honom in, Och sadhe, Jagh meente at tu hadhe warit henne wreedh worden, ty haffuer iagh giffuit henne tinom stalbrodher, Men hon {haffue} [haffuer] ena yngre syster, hon är degheligharen än hon, tagh henne för tesso, Så sadhe Simson til honom, Jagh haffuer en gång een rettferdigh saak emoot the Philisteer, Jagh skal göra idher skadha.
Och Simson gick bortt, och fick tryhundradhe räffuar, och toogh brandar, och wende jw en stiert emoot then andra, och satte jw en brand emellan twå stiertar, och tende eeld på them, och slepte them vthi the Philisteers sädh, och brende vp kerffuanar medh then ståndande sädhenne, och wijngårdanar och olioträän. Tå sadhe the Philisteer, Hoo haffuer thetta giordt? Tå sadhes, Simson then Thimnitens mågher, therföre at han haffuer taghit honom hans hustru jfrå, och giffuit henne hans stalbrodher. Tå foro the Philisteer vp och brende vp, bådhe henne och hennes fadher j eeld.
Men Simson sadhe til them, Jagh läter idher thet göra, Jagh wil än tå hempna migh på idher, och sedhan wara til fridz, Och han slogh them hårdeligha, bådhe på skulror och på lender, Och gick nedher, och boodde vthi een bergh klyffto j Etham.
#319
Tå drogho the Philisteer vp och beladhe Juda, Och gåffuo sigh nedher til Lehi, The aff Juda sadhe, Hwj haffue j draghit hijt vp emoot oss? The swaradhe, Wij äre kompne hijt vp til at binda Simson, at wij måge föra honom, såsom han oss giordt haffuer, Så drogho try tusend män aff Juda nedher j berghklyfftena j Ethan, och sadhe til Simson, Weest tu icke at the Philisteer äro rådhande offuer oss? Hwj haffuer tu så giordt emoot oss? Han sadhe til them, Såsom the haffua giordt emoot migh, så haffuer iagh giordt emoot them igen. The sadhe til honom, Wij äre kompne hijt nedher til at binda tigh, och få tigh the Philisteer j hender. Simson sadhe til them, Så swärier at j wilien intet hinder göra migh, The swaradhe honom, Wij wilie intet hinder göra tigh, vthan wij wilie allenest binda tigh, och antwarda tigh them j hender, och wilie intet dräpa tigh, Och the bundo honom medh tw nyy togh, och förde honom vp jfrå klipponne.
Och tå han kom in til Lehi, skriyadhe the Philisteer och komo emoot honom, Men HERRANS ande föll på honom, och toghen på hans armar wordo såsom blåår, the aff eeld förbrenda äro, så at bånden på hans hender försmulto, Och han råkadhe en ruttin åssnakindbogha, han reckte vth sina hand och toogh honom, och slogh ther medh tusende män.
Och Simson sadhe, Ther liggia the ihoop, Medh en åssnakindbogha haffuer iagh slaghit tusende män, Och tå han thet vthsagdt hadhe, kastadhe han kindboghan vthu sijn hand, och {kalladhethet} [kalladhe thet] rwmet Ramath Lehi.
Och som han begynte swårligha törsta, åkalladhe han HERRAN och sadhe, Tu haffuer een så stoor salugheet giffuit igenom tins tienares hand, och nu moste iagh döö j törst, och falla vthi the oomskornas hender. Tå öpnadhe Gudh ena oxlatand j kindboghanom, och ther gick vth watn, Och som han drack, kom hans ande igen, och wedherquektes, Therföre heter ock thz rwmet, åkallarens kindbogha brun alt in til thenna dagh. Och han dömde Jsrael vthi the Philisteers daghar j tiwghu åår.

XVI. Capitel.
OCh Simson gick til Gasa, och tick ther see ena skökio, och ladhe sigh när henne. Tå wardt sagdt the Gasiter, Simson är kommen här in, Och the vmhuerffde honom, och läto tagha wara på honom j stadz portenom j hela nattenne, och woro stilla j hela nattenne, och sadhe, J morghon tå liust warder, wilie wij slå honom j hiäl, Men Simson lågh in til midhnatt, Tå stoodh han vp om midhnatt och fattadhe bådha döranar j stadz porten medh bådhen dörträän och skottbomen, och ladhe them på sina axlar, och baar them vp på bergs höghdena för Hebron.
Ther effter fick han kerleek til ena quinno widh then bäcken Sorek, huilken heet Delila, Vp til henne komo the Philisteers Förstar, och sadhe til henne, Tala så widh honom at tu kan få see huar vthinnan han sådana stoor krafft haffuer, och huar medh wij kunne warda honom offuerhendughe, så at wij finge bindan och twingan, så wilie wij giffua tigh huar wåra tusende och hundradhe silffpenningar.
Och Delila sadhe til Simson, Käre sägh migh huar vthi står tijn stora starkheet, och huar medh man kunde binda tigh och twinga tigh. Simson sadhe til henne, Om man bunde migh medh siw nyy togh som än nu intet förtorkat woro, så worde iagh swagh och såsom een annor menniskia. Tå förde the Philisteers Förstar vp til henne siw nyy togh som än nu
#320 intet förtorkat woro, och hon bandt honom ther medh (och the hadhe håld på honom när henne j kamaren) Och hon sadhe til honom, The Philisteer offuer tigh Simson, och han sleet sönder toghen såsom itt wridhit snöre söndergåår, när thet aff eeld förbrändt är, Och wardt icke kunnogt huar vthinnan hans starckheet war.
Tå sadhe Delila til Simson, Sij, tu haffuer geckat migh och lughit för migh. Sägh migh doch nu huar medh man tigh binda kan, Han swaradhe, Om iagh worde bunden medh nyy togh ther än nu intet arbete medh giordt är, så worde iagh swagh och såsom een annor menniskia, Så toogh Delila nyy togh, och bandt honom ther medh och sadhe, The Philisteer offuer tigh Simson (och the hadhe håld på honom j kamaren) och han sleet sönder them vthaff sina armar såsom itt snöre.
Delila sadhe til honom, Tu haffuer än nu geckat migh och lughit för migh, Käre, sägh migh doch huar medh man kan tigh binda? Han swaradhe henne, Om tu flätadhe siw lockar aff mitt hoffuudh vthi itt fläteband, Och hon festhe them in medh en naghla, Och hon sadhe til honom. The Philisteer offuer tigh Simson, Och han waknadhe vp aff sinom sömpn och droogh the flätadhe lockar medh naghla och flätebande vth. Tå sadhe hon til honom, Huru kan tu säya at tu haffuer migh käär, effter titt hierta är doch icke när migh? J tree gånger haffuer tu geckat migh, och icke sagdt migh huar vthinnan tijn stora starckheet är.
***HIT Och som hon alla dagha lågh honom vppå medh sådana ordom, och lät honom ingen roo få, wardt hans siäl vpgiffuin alt in til dödhen, och sadhe henne alt sitt hierta, och sadhe til henne, På mitt hoffuudh haffuer aldrigh ingen rakokniff kommet, ty iagh är en Gudz Nazir aff modherliffuet, Om tu rakar håret aff migh, så gåår mijn starckheet jfrå migh, så at iagh warder swagh lika som alla andra menniskior. Tå nu Delila sågh at han hadhe oppenbarat henne alt sitt hierta, sende hon bortt och lät kalla the Philisteers Förstar, och sadhe, Kommer än en gång hijt vp, ty han haffuer oppenbarat migh alt sitt hierta.
Tå komo the Philisteers Förstar vp til henne, och hadhe penninganar medh sigh j sinne hand, Och hon lät honom soffua på sitt knää och kalladhe en som rakadhe honom bort the wiw lockar aff hans hoffuudh, och hon begynte til at twinga honom, och hans macht war gången jfrå honom, Och hon sadhe til honom, The Philisteer offuer tigh Simson, {S om} [Som] han nu waknadhe aff sinom sömpn, tenckte han. Jagh wil gå vth såsom iagh j flere resor giordt haffuer, Jagh wil slita migh löös, och wiste icke at HERREN war wikin jfrå honom, Men the Philisteer gripo honom, och stungo honom öghonen vth, och förde honom nedher til Gasa, och bundo honom medh koppar fiettrar, och han moste mala j fengelset, Och hans hoffuudh håår begynte åter wexa ther han rakat war.
Tå församladhe sigh the Philisteers Förstar, til at göra sinom gudh Dagon itt stoort offer, och göra sigh gladh och sadhe, Wår gudh haffuer giffuit oss wår fienda Simson j wåra hender. Sammalunda när folcket sågh honom, prisadhe the theras gudh, ty the sadhe, Wår gudh haffuer giffuit wår fienda j wåra hender, then wårt land förderffuadhe, och slogh monga aff oss j hiäl. Tå nu theras hierta wel gladt war, sadhe the, Lät hemta Simson, at han må spela för oss, Så hemtadhe the Simson vthu fengelset, och han speladhe för them, och the stelte honom emellan twå pelare.
Men Simson sadhe til drengen som leedde honom widh handena, Lät migh tagha på pelarenar på hwilka hwset henger, at iagh må stödia migh ther in til, Och hwset war fult medh män och quinnor, Och the Philisteers Förstar woro ther ock alle, och på taket widh try tusende män och quinnor the som sågho til huru Simson speladhe, Men Simson åkalladhe HERRAN, 
#321 och sadhe, HERre HERRE tenck vppå migh, och styrck migh Gudh j thenna gången, at iagh för bådhen mijn öghon må ena reso hempnas på the Philisteer.
Och han fattadhe the twå medhelpelare på huilka hwset hengde, och toogh then ena j then höghra, och then andra j then wenstra handena, Och sadhe, Mijn siäl döö medh the Philisteer, Och han bögde them kraffteligha, Så föll hwset vppå Förstanar och vppå alt folcket som ther inne war, så at the dödhe som han drap j sin död, woro flere än the som han drap mädhan han leffde. Tå komo hans brödher tijt nedher, och hela hans fadhers hws, och togho honom vp, och båro honom vp, och begroffuo honom j hans fadhers Manoah graff, emellan Zarga ocgh Esthaol. Men han dömde Jsrael j tiwghu åår.

XVII. Capitel.
EN man war på Ephraims bergh benemd Micha, han sadhe til sina modher, The tusende och hundradhe silffpenningar som tu haffuer taghit til tigh, och sworet och sagdt för mijn öron, sij, the samma penningar äro när migh, Jagh haffuer tagith them til migh, Tå sadhe hans modher, Welsignat ware min son HERRANOM, Så fick han sinne modher the tusende och hundradhe silffpenningar igen, Och hans modher sadhe, Jagh haffuer helghat the penningar HERRANOM jfrå minne hand för min son, til at man må göra itt guttit belete, Therföre så fåår
#322 iagh tigh them nu igen, Men han fick sinne modher penninganar igen.
Tå toogh hans modher tw hundrat silffpenningar och fick them til gulsmedhen, Han giorde henne itt guttit belete, Thet war sedhan j Micha hwse, Och then mannen Micha hadhe så itt Gudz hws, och han giorde en lijffkiortel och affgudhar, och fylte enom sinom son handena, at han wardt hans Prester.
På then tijdhen war ingen Konung j Jsrael, Och hwar och en giorde såsom honom tyckte gott wara.
Men en vng man war på then tijdhen aff Bethlehem Juda ibland Juda slechte, och han war en Leuite, och war ther stammastädz fremmande, Men han droogh vthu Bethlehem Juda stadh til at wandra hwart han kunde, Och tå han kom på Ephraims bergh til Micha hws, på thet han skulle hålla sin wägh fram, fråghadhe honom Micha, Hwadhan kommer tu? Han swaradhe honom, Jagh är en Leuite aff Bethlehem Juda, och wandrar hwart iagh kan, Micha sadhe til honom, Bliff när migh, tu skalt wara min fadher och min Prester, Jagh wil giffua tigh årligha tiyo silffpenningar, och någhor förenempd klädher, och tijn födho, Och Leuiten gick medh honom.
Och Leuiten toogh til at bliffua när mannenom, Och han hölt then vnga mannen såsom en son, Och Micha fylte Leuitenom handena, så at han wardt hans Prester, och bleff så j Micha hwse, Och Micha sadhe, Nu weet iagh at HERREN warder migh gott görande, effter iagh haffuer en Leuit til Prest.

XVIII. Capitel.
PÅ then tijdhen war ingen Konung j Jsrael, Och Dans slechte sökte sigh en arffuedeel ther the måtte boo, ty in til then daghen war än nu ingen arfflott fallen för them jbland Jsraels slechter, Och Dans barn sende vthaff sitt slechte, fem Höffuitzmän strijdhsamma män jfrå Zarga och Esthaol, til at bespeya landet och ransaka om thet Och sadhe til them, Gåår åstadh och bespeyer landet, Och the komo vppå Ephraims bergh til Micha hws, och bleffuo ther offuer nattena. Och som the nu woro medh Micha hwsfolck, kende the röstena aff them vnga mannenom Leuitenom, och gingo bortt til honom, och sadhe till honom, Hoo haffuer kommet tigh hijt? Hwadh gör tu här? och hwadh haffuer tu här? Han swaradhe them, Så och så haffuer Micha giordt emoot migh? och haffuer leegdt migh, at iagh skal wara hans Prester, The sadhe til honom, Käre frågha Gudh til, at wij måghe få weta, om wår wägh som wij wandrom skal oss lyckosam warda, Presten swaradhe them, Gåår åstadh medh fridh, idhar wägh är för HERRANOM the j wandren.
Tå gingo the fem män åstadh och komo til Lais, och sågho at thet folck som ther inne war, boodde säkert, effter the Zidoniers sedh stilla och säkre, och ingen war som them någhot bekymmer giorde j landena eller hadhe thet vnder sigh, Och woro longt jfrå the Zidonier, Och hadhe intet bestella medh noghot folck, Och the komo til sina brödher j Zarga ochg Esthaol, Och theras brödher sadhe til them, Huru gåår thet til medh idher?
The sadhe, Vp, lät oss dragha vp til them, ty wij haffue beseedt landet, thet är ganska gott. Therföre skyndher idher och warer icke seene til at dragha, at j måghe komma och tagha landet in. När j kommen warden j finnandes itt {s äkert} [säkert] folk, och landet är wijdt och breedt, ty Gudh haffuer thet giffuit j idhra hender, en sådana platz ther intet fattas som på iordenne är.
#323
Så drogho vth aff Dans slechte jfrå Zarga och Esthaol, sex hundrat män wäl wäpnadhe til strijdz, Och drogho tijt vp, och läghradhe sigh j Kiriath Jearim j Juda, Ther aff kallas thet rwmet Dans läghre alt in til thenna dagh, Och thet är baak för Kiriath Jearim, Och tädhan gingo the vppå Ephraims bergh, och komo til Micha hws, Tå swaradhe the fem män som hadhe warit vthgångne til at bespeya Lais land, och sadhe til sina brödher, Weten j ock at j tessom hwsom är en lijffkiortel, affgudhar, och guttit belete? j måghe tilsee hwadh idher til görandes är.
The drogho tijt, och kommo j then vnga manzens Leuitens hws, vthi Micha hws, och helsadhe honom wenligha, Men the sex hundrat wäpnadhe medh theras harnesk som woro vthaff Dans barnom, stodho för dörenne. Och the fem män som hadhe vthdraghne warit til at bespeya landet, gingo vp och komo tijt, och togho beletet, liffkiortelen, och the gotna affgudhanar, emädhan stoodh Presten för portenom när the sex hundrat wäpnadhe j theras harnesk. 
Som nu hine woro kompne in vthi Micha hws, och togho beletet, lijffkiortelen, och the gotna affgudhanar, sadhe Presten til them, Hwadh gören j? The swaradhe honom, Tijgh och halt munnen på tigh, och kom medh oss, at tu må bliffua wår fadher och Prester, Är thet tigh bätre at tu är Prester vthi eens manz hwse än vthi een heel slecht och ätt j Jsrael? Thz behaghadhe Prestenom wel, och toogh bådhe lijffkiortelen, affgudhanar och beletet, och gaff sigh mitt ibland folcket, Och tå the wende om och drogho sin wägh, skickadhe the barnen, och booscapen, och alt thet betsta som the hadhe, fram för sigh.
Som the nu woro fierran kompne jfrå Micha hws, ropadhe the män som j hwsen wåro widh Micha hws, Och folgde effter Dans barn, och ropadhe til Dans barn, Och the wende sitt ansichte om och sadhe til Micha, Hwadh skadhar tigh at tu så ropar? Han swaradhe, J haffuen taghit bortt mina gudhar som iagh giordt haffuer, och Presten, och draghen idhra ferde, och hwadh haffuer iagh nu meer? och säyen än tå til migh, Hwadh skadhar tigh? Men Dans barn sadhe til honom, Lät tina röst intet höras när oss, at icke offuerfalla tigh wredhe män, Och tu låter tina siäl til, och tins hwss siäl, Så gingo Dans barn sin wägh. Och Micha tå han sågh at the woro honom förstarke, wende om, och kom igen til sitt hws.
Men the togho thet Micha giordt hadhe, och then Presten som han hadhe, och komo til Lais til itt stilla och säkert folck, och slogho them medh swerdz ägg, och vpbrende stadhen medh eeld, Och ingen war som them vndsatte, ty han lågh longt jfrå Zidon, och hadhe medh ingom bestella, Och han lågh j then dalen som ligger widh BethRehob, Så bygde the stadhen och boodde ther vthi, och kalladhe honom Dan, effter sins fadhers Dans nampn, hwilken aff Jsrael född war och stadhen heet tilförenna Lais.
Och Dans barn vpsatte sigh beletet, Och Jonathan Gersons son Manasse sons och hans söner woro Prester vthi the Daniters slechte, Alt in til then tijdhen som the wordo förde fångne vthu landena, Och satte altså ibland sigh thet Micha belete, som han giordt hadhe så lenge som Gudz hws war j Silo.

XIX. Capitel.
#324
VThi then tijdhen war ingen Konung j Jsrael, och en Leuitesk man war en fremling widh sidhona aff Ephraims bergh, och {hadhetaghit} [hadhe taghit] sigh ena frillo til hustru vthaff {Beth lehem} [Bethlehem] Juda, Och som hon bedreff hoor när honom, lopp hon jfrå honom til sins fadhers hws til Bethlehem Juda, och bleff ther j fyra månadhe. Och hennes man stoodh vp och foor effter henne på thet han skulle tala wenligha medh henne, och hemta henne igen til sigh, Och han hadhe en dreng och itt paar åssnar medh sigh, Och hon hadhe honom in vthi sins fadhers hws, Och tå quinnonnes fadher sågh honom, wardt han gladh och vndfick honom. Och hans swär quinnonnes fadher hölt honom så at han bleff ther j tree dagha när honom, åto och drucko, och bleffuo ther om nattena.
På fierde daghen woro the bittijdha vppe, och han stoodh vp, och wille ferdas, Tå sadhe quinnonnes fadher til sin mågh, Styrck titt hierta medh en beta brödh, sedhan må j fara, Och the satte sigh och åto huar medh annan och drucko. Så sadhe quinnonnes fadher til mannen, Käre bliff offuer nattena, och titt hierta ware lustugt. Men mannen stoodh vp och wille ferdas, Men hans swär nödde honom så at han bleff then nattena ther, Om morghonen på femte daghen war han vppe och wille ferdas. Tå sadhe quinnonnes fadher, Käre wederquek titt hierta och lät oss töffua så lenge någhot lidher vppå daghen, och the åto medh huar annan.
Och mannen stoodh vp och wille fara medh sinne frillo, och medh sinom dreng, Men hans swär quinnonnes fadher, sadhe til honom, Sij, daghen är framlidhin och afftonen är för handenne, bliff quarr j natt, sij här är herberge än nu j thenne daghen, bliff här offuer natten, at titt hierta må wara lustugt, J morghon stå j bittijdha vp, och draghen idhra ferde til tina hyddor, Men mannen wille icke bliffua offuer nattena, vthan stoodh vp och foor sin wägh, och kom in för Jebus, thet är Jerusalem, och hans paar åssnar kleffiadhe, och hans frilla medh honom.
Som the nu komo in til Jebus förleedh fast daghen, Och drengen sadhe til sin herra, Käre kom och lät oss dragha in vthi the Jebuseers stadh, och bliffua ther offuer nattena, Men hans herre sadhe til honom, Jagh wil icke dragha in vthi the fremmandes stadh som icke äro aff Jsraels barn, vthan wilie fram bäter til Gibea, Och sadhe til sin dreng, Gack vppå, at wij måghe komma någherstädz til nattena antingen j Gibea eller j Ramah, Och the drogho fram åt och reeste, Och solen gick them nedher hardt in widh Gibea som ligger j BenJamin, Och ther drogho the in, til at bliffua ther j Gibea offuer nattena. Tå han kom ther in, satte han sigh på gatona j stadhenom, ty ther war ingen som them wille herbergha j sino hwse offuer nattena.
Och sij, ther kom en gammal man vthaff markenne, jfrå sitt arbete om afftonen, och han war ock så vthaff Ephraims bergh och en fremling j Gibea, Men folcket j thet rwmet, woro Jeminj barn, Och tå han vplöffte sijn öghon, sågh han then fremmande mannen på gatonne, och sadhe til honom, Huart wilt tu? och huadhan kommer tu? Han swaradhe honom, Wij äre kompne jfra Bethlehem Juda, och farom in til sidhona aff Ephraims bergh, tädhan iagh är, och war faren til Bethlehem Juda, och nu far iagh til HERRANS hws, och ingen wil herbergha migh, Wij haffue halm och fodher til wåra åssnar, och brödh och wijn för migh, och tinne tierarinno, och för drengen som medh tinom tienare är, så at oss fattas intet.
Then gamle mannen sadhe, War til fridz, alt thet tigh fattas finner tu när migh, allenest bliff icke offuer nattena på gatonne, Och han hadhe honom j sitt hws, och gaff åssnomen fodher, Och the twådde sina fötter, och åto och drucko, Och som theras hierta begynte wara gladt, sij, tå komo
#325 män aff stadhenom Belials barn, och beladhe hwset, och klappadhe på dörena, och sadhe til then gamla mannen werden j hwset, Lät oss få then mannen hijt vth, som j titt hws kommen är, at wij måghe kenna honom.
Men mannen hwswerden gick vth til them, och sadhe til them, Jcke så mine brödher, görer icke thetta onda, effter thenna mannen är kommen j mitt hws, Görer icke en sådana galenscap, Sij, iagh haffuer ena dotter then än nu een jungfru är, och thenne haffuer een frillo, them wil iagh läta komma vth til idher, at j förnedhre them, och görer medh them hwadh idher teckes, Men på thenna mannen görer icke en sådana galenskap, Men männenar wille intet lydha honom. Så toogh mannen sina frillo, och hadhe henne vth til them, Then kende the, och hadhe sigh skendeligha medh henne j then hela nattenne, alt in til morghonen, Och som moghon rodhen vpgick låtho the gå henne.
Tå kom quinnan litet för daghningen in för dörena aff manzens hws, ther hennes herre inne war, och föll ther om kull och lågh ther in til liust war, Tå nu hennes herre vpstoodh om morghonen, och lät vp dörena aff hwset, och gick vth til at fara sin wägh, sij , tå lågh hans frilla för dörenne aff hwset, och hennes hender på tröskelen. Och han sadhe til henne, Stat vp lät oss gå, Men hon swaradhe honom intet, Så toogh han henne på sin åssna, redde sigh til, och foor heem til sitt.
Som han heem kom toogh han en knijff. och toogh sina frillo och styckiadhe henne medh been och medh allo j tolff stycker, och sende til alla Jsraels landzendar. Alle the som thet sågho, sadhe, Sådant är aldrigh skeedt eller seedt, sedhan Jsraels barn komo vthu Egyptj land, in til thenna dagh Nu betencker idher här offuer, och rådhens widh och sägher til.

XX. Capitel.
SÅ drogho Jsraels barn vth och församladhe sigh ihoop såsom en man, jfrå Dan alt in til BerSeba, och jfrå Gileadz land in til HERRAN j Mizpa, och gingo tilhopa vthaff alla wråår, all folck aff all Jsraels slechte j Gudz menigheet, fyrahundrat tusend män til foot som swerd vthdrogho, Men BenJamins barn fingo höra Jsraels barn woro dragne vp til Mizpa, och Jsraels barn sadhe, Sägher huru thet onda tilgångit är. 
Tå swaradhe Leuiten quinnonnes man som dräpen war, och sadhe, Jagh kom til Gibea j BenJamin medh minne frillo til at bliffua ther offuer nattena, Tå hoffuo sigh vp borgharenar j Gibea emoot migh, och beladhe migh j hwset om nattena, och wille slå migh j hiäl, och skemde mijn frillo, så at hon bleff dödh, Så toogh iagh mijn frillo och styckiadhe henne, och sende thet j alla Jsraels arffs mark, för ty the hadhe giordt een sleem ting och galenscap j Jsrael, Sij, nu ären j här alle Jsraels barn, rådhens widh hwadh j skolen göra ther til.
Tå reeste sigh alt folcket vp såsom en man, och sadhe, Jngen gånge heem j sina hyddo eller j sitt hws, vthan thet wilie wij nu göra emoot Gibea, Lät oss kasta lott och tagha tiyo män aff hundradhe, och hundradhe aff tusende, och tusende aff tiyotusend af alla Jsraels slechter, at the besöria spijsning för folcket, at the mågha komma och göra medh Gibea BenJamins, effter all theras galenscap som the j Jsrael bedriffuit haffua, Så församladhe sigh til stadhen alle Jsraels män såsom en man, och förbundo sigh, Och Jsraels slechter sende någhra män til alla BenJamins slecht, och läto säya them, Hwadh är thet för een ond ting som när idher skeed är? Så
#326 får oss nu vth the män Belials barn j Gibea, at wij måghe dräpa them, och läta thet onda komma jfrå Jsrael.
Men BenJamins barn wille icke lydha sina brödhers Jsraels barnas röst, vthan församladhe sigh vthu städhernar in til Gibea til at dragha vth til strijdz emoot Jsraels barn, Och wordo på then daghen talde BenJamins barn vthu städhernar, sex och tiwghu tusend män som swerd vthdrogho, föruthan the borghare j Gibea, the wordo talde siw hundrat vthwalde män, Och ibland alt thetta folcket woro siw hundradhe vthwalde män som wenster hendte woro, och kunde medh slungor drabba på itt håår så at the intet feladhe, Men the män aff Jsrael föruthan the aff BenJamin, wordo talde fyrahundrat tusend män som swerd förde, och strijdhsamme män woro.
Och Jsraels barn stodho vp, och drogho vp til Gudz hws, och fråghadhe Gudh och sadhe, Hoo skal dragha tijt vp för oss til at begynna strijdhen emoot BenJamins barn, HERREN sadhe, Juda skal begynna, Altså stodho Jsraels barn om morghonen vp, och läghradhe sigh för Gibea, Och huar och en aff Jsrael gick vth til at strijdha emoot BenJamin, och skickadhe sigh til at strijdha emoot Gibea. Tå slogho BenJamins barn vth aff Gibea, och slogho på then daghen aff Jsrael tw och tiwghu tusend män til markena.
Men folcket Jsraels män förmannadhe sigh, och reedde sigh til at yterlighare strijdha på samma platzen ther the sigh j then förra daghen reedt hadhe, Och Jsraels barn drogho vp och greto för HERRANOM alt in til afftonen, och fråghadhe HERRAN, och sadhe, Skole wij meer falla til och strijdha medh BenJamims bårn wåra brödher? HERREN sadhe, Dragher vp til them, Och tå Jsraels barn trädde then andra daghen til at strijdha emoot BenJamins barn, föllo the BenJamiter vthu Gibea emoot them på samma daghen, och slogho än nu til markena adherton tusend män aff Jsraels barn som alle swerd förde.
Tå drogho all Jsraels barn vp och alt folcket, och komo til Gudz hws, och greto och bleffo ther för HERRANOM, och fastadhe then daghen in til afftonen, och offradhe brenneoffer ock tackoffer för HERRANOM, Och Jsraels barn fråghadhe HERRAN (och ther sammestadz war HERRANS förbundz Arck på then tijdhen, Och Pinehas Eleazars son Aarons sons stoodh för honom på then tijdhen), och sadhe, Skole wij meer dragha vth til at strijdha emoot BenJamins barn wåra brödher, eller skal iagh wenda igen? HERREN sadhe, Dragher tijt vp, J morghon skal iagh giffua them j idhra hender.
Och Jsraels barn bestelte itt baakhåld om kring stadhen Gibea, och drogho så Jsraels barn vp, på tridie daghen til BenJamins barn, Och skickadhe sigh emoot Gibea såsom j the twå gångor tilförenne. Tå drogho BenJamins barn vth emoot folcket, och gåffuo sigh jfrå stadhen, och begynte til at slå och sargha någhra aff folcket såsom förr j the twå gångor, j markenne på twå wäghar, Then ene gåår til BethEl, och then andre til Gibea, widh tretiyo män j Jsrael, Tå tenckte BenJamins barn, the äro slagne för oss såsom tilförenne, Men Jsraels barn sadhe, Lät oss flyy at wij måghe komma them jfrå stadhen vth vppå wäghanar. 
Så reeste vp alle män aff Jsrael huar aff sitt rwm, och skickadhe sigh j BaalThamar, och thet bakhållet aff Jsrael gaff sigh vp vthu sitt rwm, jfrå Gaba kulo, och komo in moot Gibea tiyo tusend män vthwalde aff hela Jsrael, så at strijdhen wardt skarp, Men the wiste icke at them ondt tilstundadhe, Altså slogh HERREN BenJamin för Jsraels barn, så at Jsraels barn på then daghen förderffuadhe fem och tiwghu tusend och hundradhe män j BenJamin, som alle swerd förde.
#327 
Ty, tå BenJamins barn sågho at the slagne woro, gåffuo Jsraels män them rwm, ty the förläto sigh på bakhållet som the hadhe bestelt in widh Gibea, Och bakhållet skyndadhe sigh ock, och drogho fram til Gibea, och stormadhe til, och slogho then hela stadhen medh swerdz ägg.
Och the hadhe een lösn sigh emellan the män aff Jsrael och bakhållet, til at offuerfalla them medh swerd, när röken aff stadhenom vpslogh. Tå nu the män aff Jsrael wende sigh j strijdhenne, och BenJamin begynte til at slå och försargha j Jsrael widh tretiyo män, och tenckte, The äro slagne för oss såsom j then förra strijdhenne, Så begynte slå en rök aff stadhen rett vp, Och BenJamin wende sigh til baka, sij, tå gick röken aff hela stadhenom vp j himmelen.
Och the män aff Jsrael wende ock om, och förskreckte the män af BenJamin, för ty the sågho at them tilstundadhe ondt, Och the wende sigh för the män aff Jsrael på then wäghen til öknena, Men strijdhen fulfolgde them, ther til the som aff städhernar inkompne woro, the förderffuadhe them ther inne, och the kringhuerffde BenJamin, och fulfolgde them alt in til Menuah, och förtrampadhe them in för Gibea öster vth, och föllo aff BenJamin adherton tusend män, som alle strijdzsamme män woro.
Tå wende the sigh och flydde åt öknenne til then berghklippon Rimmon, Men på then samma wäghen slogho the fem tusend män, och folgde them effter alt in til Gideom, och slogho them aff tw tusend, och så föllo på then daghen aff BenJamin fem och tiwghu tusend män som swerd förde, och alle strijdhsamme män woro, Allenast sex hundrat män wende sigh och flydde åt öknenne til then berghklippon Rimmon, och bleffuo j Rimmons bergsklippo fyra månadhe. Och the män aff Jsrael komo igen til BenJamins barn, och slogho medh swerdz ägg them j sthadhenom, bådhe folck och fää, och alt thet man fan, och alla the städher som the funno, vpbrende the j eeld.

XXI. Capitel.
*** HIT OCh the män aff Jsrael hadhe sworet j Mizpa, och sagdt, Jngen aff oss skal giffua sina dotter the BenJamiter til hustru Och folcket kom til Gudz hws, och bleff ther för Gudhi alt in til afftonen, och the vphoffuo sina röst och greto swårligha, och sadhe, O HERRE Jsraels Gudh, Hwj är thetta skeedt j Jsrael? at een slecht är j dagh nedherlagd j Jsrael? Then andra daghen war folcket bittijdha vppe, och bygde ther itt altare och offradhe brenneoffer och tackoffer.
Och Jsraels barn sadhe, Hwilken är then aff Jsraels slechter som icke hijt vpkommen är medh menighetenne in för HERRAN? ty en stoor eedh war gången, at then som icke vpkomme til HERRAN j Mizpa, han skulle dödhen döö. Och Jsrael ångradhe sigh offuer sin brodher BenJamin, och sadhe, J dagh är een slecht j Jsrael nedherlagd, Huru wilie wij göra at the som quarre äro mågha få hustrur? ty wij haffue sworet widh HERRAN, at wij icke skole giffua them hustrur vthaff wåra döttrar, och sadhe, Huilken är aff Jsraels slechter som icke är kommen hijt vp til HERRAN j Mizpa? Och sij, ther hadhe ingen warit j menighetennes läghre vthaff Jabes j Gilead, ty the talde folcket, Och sij, ther war ingen borghare aff Jabes j Gilead.
Tå sende menigheten tolff tusend män aff strijdhsamma män, och budho them, och sadhe, Gåår bortt och slåår medh swerdz ägg the borghare j Jabes j Gilead medh hustrur och barn, doch skolen j så göra, alt thet mankön
#328 är, och alla the quinnor som när manne leghat haffua, skolen j til spillo giffua. Och the funno när the borghare j Jabes j Gilead fyrhundradhe pighor som Jungfrur woro och när ingen man leghat hadhe, them förde the j läghret til Silo som ligger j Canaans land.
Tå sende hela menigheten bortt och lät tala medh BenJamins barn, som lågho j berghklipponne Rimmon, och kalladhe them wenligha, Altså komo BenJamins barn igen på then tijdhen, Och the gåffuo them til hustrur the som the widh lijff behållit hadhe vthaff Jabes quinfolck j Gilead, och funno så inga flere. Tå ångradhe sigh folcket offuer BenJamin, at HERREN hadhe giordt itt splitter j Jsraels slechter, Och the äldste j menighetene sadhe, Hwadh wilie wij göra at the som offuer äro mågha ock få hustrur? ty the quinnor j BenJamin äre förgiorda, och sadhe, The moste jw behålla sitt arff som igen bleffne äro aff BenJamin, at icke een slecht nedherlegges j Jsrael, Och wij kunne icke giffua them wåra döttrar til hustrur, ty Jsraels barn haffua sworet och sagdt, Förbannat ware then som the BenJamiter giffuer hustru?
Och the sadhe, Sij, thet är een årligh HERRANS höghtijdh j Silo Nör vth jfrå Gudz hws, öster vth, på then wäghen som dragher jfrå BethEl in til Sichem, och södher jfrå Libona. Och the budho BenJamins barnom och sadhe. Gåår bortt och sitter j försååt j wijgårdanar, när j tå seen, at Silo döttrar gå vth j dantz., så giffuer idher hasteligha vthu wijgårdanar, och taghe huar och en sigh een hustru aff Silo döttrar, och gåår vthi BenJamins land. När nu theras fädher eller brödher komma til at beklagha sigh, wilie wij säya til them, Warer them barmhertughe, För ty the haffua icke taghit them medh strijdh, vthan j wille icke giffua them them, Thet är idhor skul.
BenJamins barn giorde ock så, och togho quinnor effter sitt taal, huilka the röffuadhe vthaff dantzen, och foro bortt och boodde j sin arffuedeel, och bygde städher och boodde ther vthi, Jsraels barn foro ock tädhan på then tijdhen, huar och en til sina slecht och til sina ätt, Och drogho vth tädhan huar och en til sin arffuedeel. På then tijdhen war ingen Konung j Jsrael, vthan huar och en giorde hwadh honom tycktes rett wara.

Enden på DomareBoken,