Om de sannskyldiga kärleks fruckter.1. Cor. 12: 4.  5. 6. 7. Kärleken är tolig och mild. Kärleken afwundas intet, kärleken skalkas intet, han upblåses icke; Han skickar sig icke ohöfweliga, han söker icke sitt, han förtörnas icke, han täncker intet argt, han gläds icke öfwer orättfärdighet, men han frögdar sig öfwer sanning. Han fördrager all ting, han tror all ting, han hoppas all ting, han lider all ting.Såsom liffens träd stod mitt i Paradiset, och bar sådana fruckter, att den som icke ätit deraf, hade lefwat ewinnerligen, såsom HERren Gud säger: Nu på dett Adam icke skall uträcka sin hand, och taga desslikest af liffens träd och äta, och lefwa ewinnerliga: då lät GUD honom utur lustegården Eden, på dett han skull bruka jordena: Alltså hafwer ock GUD satt JEsum Christum mitt i den andeliga Paradis-Lustegård den Christeliga kyrckan, på dett alle trogne må få lif och krafft utaf honom: ty hela Christendomen består i troon och kärleken. För trones skull uppå Christum, behagar hela ens Christens lefwerne Gudi wäl: men willie wij tiäna wår nästa, så måste dett skee i kärleken: ty alla dygder äro utan kärleken döda, och doga till ingen ting, ja ock sjelfwa troon är onyttig: ty ehuruwäl Troon allena gör en menniskia rättferdig, effter han allena omfattar Christi förtienst och anseer hwarcken de förriga, eller de närwarande, eller de tillkommande goda gärningar, utan Christum allena; dock om icke kärleken föllier derhos, så är Tron säkert icke rättskaffens utan idel skrymteri, fast giorde man ock underteckn. Såsom kroppen är död utan siälen, så är ock den innerliga och andeliga menniskian, hwars lemmar äro idel dygder, död förutan kärleken, och alla hennes dygder äro fåfenga och onyttiga. Derföre wisar ock den H. Paulus hwad prof och känneteckn troon bör hafwa, då han fordrar en sådan troo, som är wärckande genom kärleken. I rättferdiggörelsen hafwer Troon aldeles intet att beställa med gärningarna, men när han åter hafwer till att göra med menniskiom in foro charitatis eller i dett som en inbördes kärlek fordrar, kan han intet wara gärningarna förutan, ty då är dett hans prof ock känneteckn, att han genom allehanda kärleks wärck söker tiäna sin nästa. Derföre heter dett ock en troo, som är wärckande genom kärleken. Hwad nu detta sköna trädet hafwer för ädla fruckter, wisar den H. Paulus, uti dett i begynnelsen anförda språket, der han upräknar 14. stycken.1. Kärleken är tolig. Tolamod eller långmodighet är kärlekens första frucht, den wij ingenstäds kunne bättre skönia, än i wår HERra JEsu Christo. I honom måste wij icke allenast söka denna fruckten, såsom uppå ett liffens träd, utan wij måste ock äta af hans fruckt, och förwandla henne, dett är, effterföllia henne i wårt lefwerne. Seer uppå HERran Christum, med hwad stor långmodighet han tålde werdenes ondska, och lockade derigenom syndare till bättring. Dett samma gör ock du, så lefwer den sacktmodige Christus i dig, och du blifwer med honom, såsom en lem med hufwudet, förenad.2. Mild. See uppå dins återlösares mildhet: Hwar hafwer man någonsin hördt täckeligare läppar? Hwar man förundrade sig öfwer de nådefulla ord som gingo af hans munn. Gör ock du sammaledes, så talar Christus genom den munn, och blifwer med dig förenad: allenast dett går utaf en hiertelig kerlek.3. Kärleken afwundas, eller, han ifras icke, dett är, han är icke hämdgirig, utan förlåter och förgäter, såsom ock HERren GUD gör: Han träter icke till ewig tid, och wredgas icke ewinnerliga; han handlar icke med oss effter wåra synder, och wedergäller oss icke effter wåra missgerningar. Om en ogudacktig omwänder sig, så skall han lefwa, och icke döö, och på all hans öfwerträdelse, som han giordt hafwer, skall icke tänckt warda. Jag hafwer ju altid och allestäds hafft dig kär, derföre hafwer jag dragit dig till mig af blotta barmhertighet. Mitt hierta brister mig för hans skull, att jag måste förbarma mig öfwer honom, säger HErren. Jag will förlåta dem deras missgerningar, och aldrig komma deras synder mera ihog. Gör du sammaledes, förlåt och förgät, så lärer ock GUD förgäta dina synder, du hafwer HERrans Christi sinne och blifwer med honom förenad.4. Kärleken skalkas intet, dett är, en rättskaffens kärlek gäckas icke med sin nästa, till att skympfa, begabba eller göra honom förnär i någon måtto. Kärleken wet icke af några hemliga streck, utan är af ett fritt, uppenbart och upricktigt sinne. Seer uppå HERran Jesum; Han uppenbarade sitt hierta för wänner och owänner, och mente så af hiertans grund wäl med alla menniskior, sökandes deras wälferd och salighet af allo hierta. Gör du sammaledes, så är Christi godhet och troohiertighet uti dig. Såsom Christus hafwer ment med oss af hiertat, så skole ock wij göra inbördes, elliest äre wi icke förente med Christo, såsom lemmar med hufwudet.5. Kärleken upblåses icke, dett är, Han är icke stor-ordig, inbillsk och högt dragen. See uppå HERran JEsum; när en qwinna uphof sin förs ibland folcket och sade: Salig är den qweden som dig burit hafwer, och de spenar som du didt hafwer; Ja, swarade han, Salige äro de som höra Guds ord, och gömma dett. Hwarmed han altså wände dett lof-ord, som honom med rätta tillhörde, i ödmiukhet ifrån sig, och tillägnade sådant dem som älska GUD. Gör du dett samma så lefwer den ödmiuke Christus i dig och du i honom. Dett är den rätta kärleken, som afböjer alt eget beröm och lämnar dett åt andra.6. Han skickar sig icke ohöfweliga, såsom de tware och afwoge, utan låter fromheten lysa i sina ögon. See uppå HERran JEsum, all fromhets bild och beläte: Han war icke knorrisk eller grufwelig. Han såg alla an med förbarmande ögon. Gör ock du sammaledes, så hafwer du iklädt Christi anlete och äst med honom förenad.7. Han söker icke sitt. Dett är den rätte kärlekens lust och glädie, när han för intet kan tiäna andra, utan all egennyttighet, allenast andre hafwa gagn derutaf. Så gör GUD, hangifwer oss allting för intet, och hafwer ingen nytta derutaf. Att du tiänar GUD, dett är icke hans, utan din egen nytta. Derföre hafwer GUD befalt dig wara from, och fruckta GUD, på dett du må åtniuta hans kärlek och hafwa derutaf wälsignelse. See uppå din HERra JEsum, han sökte icke sitt ute dett aldraringaste, utan alt hwad som tiänar till wår salighet: men han hafwer ingen nytta deraf. Såsom ett träd, gifwer sin fruckt åt hwar man som kommer, utan anseende till personen, och hafwer ingen fördel deraf, utan gifwer så godt som GUD hafwer gifwit, och hade dett något bättre, så skulle dett gifwa, utan till att afwundas deröfwer: Så hafwer ock Christus gifwit sig sielf oss till egendom, ja GUD sielf gifwer sig oss i Christo, att han och alt hwas som i Christo är, skall blifwa wårt. Han är det bästa och högsta goda, och meddelar sig gärna. Gör ock du sammaledes, så warder du ett rättferdighetenes träd, HERrans plantering till pris; så grönskas och blomstras Christus i dig, dett lefwande winträdet, och altstadigt grönskande Palmträdet.8. Han förtörnas icke:  Dett är, han låter icke wreden taga öfwerhanden, hwarutaf plägar föllia, att af munnen utgå bannor och allehanda gifftiga ord till att förbanna sin nästa och önska honom alt ondt. Deremot see uppå HERran JEsum: ingen den ringaste bitterhet gick af hans mun, utan idel wälsignelse och lif. Och Ehuruwäl han förbannade Chorazim, Capernaum, och Bethsaida, ropandes öfwer dem, så wäl som öfwer Phariseerna: wee, så war dock sådant ingen arg och ond förbittring, utan en Botpredikan, hwarigenom han sökte deras förbättring. Derföre seer till, säger Epistelen till de Hebreer, att icke upwäxer någon bitter rot, och gör något hinder, och månge måtte genom henne besmittade warda.9. Han täncker intet argt. See uppå den goda Guden och hans Faderliga hierta, så han säger: Jag wet wäl, , hwad tanckar jag hafwer om eder, nemligen, fridens tanckar och icke bedröfwelsens, att jag skall gifwa eder den ända som i wänten effter; ty om i mig af alt hierta söken, så skall jag låta finna mig af eder, säger HERren. Den som hafwer frids-tanckar med sin nästa, han hafwer GUDs hierta och Christi sinne, och är med honom förenad, såsom en lem med sitt hufwud.10. Han gläds icke öfwer orättferdighet, och ler icke i löndom, när dem frommom sker öfwerwåld och orätt, såsom Simei giorde, när David flydde för Absalon. Seer uppå HERran JEsum, hwad hierteligit medlidande han hade, när Petrus föll, han såg honom bedröfweligen an, och uprättade honom med samma sitt åseende. HERren uppehåller alla dem som falla, och upreser alla dem som nederslagne äro. Huru begret HERren Christus menniskiornas förderf och Judarnas undergång? Huru söker han dett borttappade fåret? Altså när du seer någon falla i synd, så beklaga honom, förbarma dig öfwer honom, och hielp honom draga sin bördo, så fullbordar du Christi lag: ty han hafwer burit wår börda: så är du en rätt lem i honom, han lefwer i dig, och han som hufwudet är, skall ock göra lemmarna lefwande.11. Men han frögdar sig öfwer sanningen; och när dett går rätt till. See uppå din återlösare, huru han frögdades i Andanom, när de 70. Lärjungarne kommo tillbaka, och huru han prisade sin Fader. See uppå de Hel. Änglarna,  om hwilka Christus säger, att de glädias öfwer wår bättring. Gör du sammaledes, så hafwer du ett ängla, - ja ett Guds sinne.12. Han fördrager alting, att icke fridsens band må warda sönderrifwit: derföre unddrager han sins nästas fel med tolamod, som den H. Paulus säger: Dem swagom är jag swag worden; på det jag må winna de swaga; jag är hwarjom manne worden allehanda, på dett jag skall ju några saliga göra. Han troor alting, dett är, han föreseer sig intet ondt af sin nästa. Han hoppas alting, dett är, Han önskar att dett må sin nästa alt wäl gå i hand. Han lider alting, allenast dett kan tiäna hans nästa till någon fördel och fromma. See uppå HERran JEsum, han hafwer för wåra synders skull alting lidit, den aldrastörsta smälek, pina och största fattigdom, på dett wij uti och genom honom måge hafwa ära och glädie.13. Kärleken tröttas icke, eller, Han wänder icke åter: See uppå den goda Guden, Hans barmhertighet warar ifrån släckte till släckte öfwer dem som fruchta honom. Han bidar att han skall förbarma sig öfwer oss. Ingenting kan skillia oss ifrån GUDs kärlek. Hans kärlek är starck såsom döden, att och mycket wattn icke förmå utsläcka hohom. Han förbarmar sig öfwer oss med en ewig nåd. Och ehuruwäl HErren GUD säger: Mig ledes wid att förbarma mig, så är dock till förståendes om dem, som motwilligt wis förskiuta GUDs barmhertighet, förackta Guds Nåd, och draga henne till lösacktihet: elliest tröttas icke hans barmhertighet, utan blifwer ewig öfwer alla dem som fruckta honom; såsom han sielf säger: Bergen skola wika, och högarne falla, men min nåd skall icke wika ifrån dig, och mins frids förbund skall icke falla, säger HERren din förbarmare. Sammaledes bör ock wår kärlek icke tröttas, icke en gång emot wåra fiender, utan wij skole fast mera, med en förbarmande och stadigt warande kärlek säja: Fader förlåt dem, då lefwer och beder Christus i dig.14. Kärleken är den största ibland alla dygder, ty GUD sielf är kärleken: så är ock kärleken lagsens fullbordan, i dett alla boden äro derunder begrepna. Han är jämwäl ewig, ty Troon, hoppet och tungomålen warda återwändande, sedan wil ernått trones ändalyckt, so mär en ewig salighet. Utan kärleken äro alla wåra dygder och wälgerningar som wij bewise wår nästa, och alla gåfwor och förmoner som wij hafwe, fåfenga ock till intet dogse. Ändteligen warder ock kärleken gifwande oss ett ewigt wittnesbörd, att wij genom trona på Christum hafwa ärfft den ewiga saligheten. Fördenskull bör en Christen aldrig så mycket sträfwa effter konst och  skickelighet, som mera effter kärleken: ty Christi kärlek öfwergår all kundskap, på dett i mågen upfyldte warsa med allehanda Guds fullhet, med allehanda kärleks fruckter &c.