Om kärlekens frukter.Kärleken är tålig och mild; kärleken afundas icke, kärleken skalkas icke, han uppblåses icke; han skickar sig icke ohöfweligt, han söker icke sitt, han förtörnas icke, han tänker intet argt; han glädes icke öfwer orättfärdighet, men han fröjdar sig öfwer sanningen. Han fördrager allting, han tror allting, han hoppas allting, han lider allting. 1. Kor. 13: 4-7.1. Liksom lifwets träd stod midt i paradiset och bar sådana frukter, att den, som ätit af dem, skulle hafwa lefwat ewinnerligen, såsom det i 1 Mos. 3: 22, 23 säges: att på det Adam icke skulle uträcka sin hand och taga desslikes af lifwets träd och äta och lefwa ewinnerligen, så lät Gud honom ur lustgården Eden, på det han skulle bruka jorden: alltså har Gud satt Kristus Jesus midt i den kristliga kyrkans paradislustgård, på det alla trogne måtte af honom undfå sitt lif och sin kraft. Ty hela kristendomen består i tron och kärleken. För trons skull på Kristus behagar hela en kristens lif Gud wäl. Men skall man tjena nästan, så måste det ske i kärleken, ty alla dygder äro utan kärleken döda och gälla intet, till och med tron sjelf, Jak. 2: 17. Ty fastän tron allena gör rättfärdig, enär hon allena tillegnar sig Kristi rättfärdighet och i rättfärdiggörelsen icke ser på några föregående, närwarande eller efterföljande gerningar, utan på Kristus allena, så är dock, derest kärleken icke följer med, tron wisst icke rättskaffen utan hyckleri, om den också gör tecken och under. Liksom kroppen utan själen är död, så är den inre, andliga menniskan, hwars lemmar utgöras af allehanda dygder, också död utan kärleken, ja alla dygdernas lemmar äro döda utan kärleken. Derför utsätter Paulus ett prof för tron och fordrar en sådan tro, som är werksam genom kärleken,  Gal. 5: 6. I rättfärdiggörelsen umgår tron alldeles icke med några gerningar, Rom. 4: 6. Men när den handlar med menniskor i kärleken, så måste den umgå med gerningar och tjena nästan genom kärleken - det är dess förelagda prof. Derför heter den en tro som werkar genom kärleken. Hwilka ädla frukter nu detta sköna trädet bär det wisar oss Paulus i 1 Kor. 13: 4 och följande verser, der han uppräknar fjorton sådana.2. Kärleken är tålig. Tålamodet är den första af kärlekens frukter, och detta kunna wi ingenstädes lära bättre känna än hos wår Herre Jesus Kristus. I Kristus måste wi icke allenast söka denna frukt såsom på lifwets träd, utan också äta dess ädla frukter, ja omsätta dem i wårt lif. Sen på Herren Kristus, med huru stort tålamod han burit werldens ondska samt derigenom lockat syndarne till bättring, Rom. 2: 4. gör du sammaledes, så lefwer den saktmodige Kristus i dig, och du skall blifwa förenad med honom såsom en lem med sitt hufwud.3. Kärleken är mild. Se på din frälsares mildhet: hwar har man hört wänligare läppar? Ps. 45: 3. En och hwar förundrade sig öfwer de nådefulla ord, som gingo utaf hans mun, Luk. 4: 22. Gör du likaså; då talar Kristus genom din mun, och du förblifwer förenad med honom, blott det allt må gå af hjertlig kärlek.4. Kärleken afundas icke, d. ä. är icke hämdgirig utan förlåter och glömmer, liksom Herren Gud gör; Han träter icke till ewig tid och wredgas icke ewinnerligen; han handlar icke med oss efter wåra synder och wedergäller oss icke efter wåra missgerningar, Ps. 103: 9, 10. Och om en ogudaktig omwänder sig, så skall han lefwa och icke dö, och på all hans öfwerträdelse, son han gjort hafwer, skall icke tänkt warda,  Hes. 18: 21, 22. Widare: Jag har ju alltid och allestädes haft dig kär, derför har jag dragit dig till mig af blott barmhertighet. - Mitt hjerta brister mig för hans skull, at jag måste förbarma mig öfwer honom, säger Herren. - Jag will förlåta dem deras missgerningar och aldrig komma deras synder mer i håg, Jer. 31; 3, 20, 34. Och slutligen: Jag utstryker din öfwerwerträdelse för min skull och kommer dina synder icke i håg, Ef. 43: 25. Gör du sammaledes; förlåt och glöm, så skall Gud också förgäta dina synder. Så har du Herrens Kristi sinne och förblifwer förenad med honom.5. Kärleken skalkas icke, d. ä. den sanna kärleken drifwer icke gäckeri med nästan till att skymfa, begabba eller förolämpa henne. Kärleken wet icke af sådana hemliga påfund, utan är fri, öppen och af ett uppriktigt sinnelag. Sen på Herren Jesus: han öppnade sitt hjerta för fiender och wänner, han menade hjertligen wäl med alla menniskor, han sökte af hjertat allas bästa. Gör du sammaledes, så bor Kristi godhet och trohjertighet hos dig. Såsom nu Kristus har menat det hjertligt med oss, så böra också wi göra med hwarandra, eller ock äro wi icke förenade med Kristus såsom lemmarne med hufwudet.6. Han uppblåses icke,  d. ä. är icke storordig, högfärdig eller inbilsk. Se på din Herre Jesus. När en qwinna hof upp sin röst ibland folket och sade: salig är den qweden, som dig burit hafwer, och de spenar, som du diat hafwer, så swarade Herren, ja saliga äro de, som höra Guds ord och gömma det, Luk. 11: 27, 28. Han wände såledse det pris, som dock tillkom honom, ödmjukt bort ifrån sig och gaf det åt dem som älska Gud. Gör du sammaledes, så lefwer den ökmjuke Kristus i dig och du i honom. Det är den rätta kärleken, som wänder berömmet bort ifrån sig och gifwer det åt andra.7. Han skickar sig icke ohöfweligt, såsom egensinniga och wresiga hufwuden, utan låter wänligheten framlysa ur ögonen. Se på din Herre Jesus och hans wänliga bild. Han skall icke wara knorrisk eller gruflig, Ef. 42: 4. Han har betraktat hwar och en med förbarmande ögon. Gör du sammaledes, så har du bildat dig efter Kristi ansigte och är med honom förenad.8. Han söker icke sitt. Det är den sanna kärlekens glädje, när han får tjena andra alldeles för intet, utan all egennytta, blott att de må rikligen njuta deraf. Så gör Gud: han gifwer oss allt för intet; han har ingen nytta deraf. Deraf att du tjenar Gud har han ingen nytta men wäl du sjelf; ja Gud har befallt dig att wara from och frukta Gud, på det att du må kunna njuta af hans kärlek samt hafwa wälsignelse deraf. Se på din Herre Jesus: han sökte icke sitt i det allra minsta, utan sökte hwad som tjenar till wår wälfärd; sjelf har han ingen nytta haft deraf, Matt. 20: 28. Liksom ett träd, hwilket gifwer sina frukter åt en och hwar utan anseende till personen och har sjelf ingen nytta deraf, utan gifwer så godt, som Gud har det gifwit - hade det något bättre, så gåfwe det också bättre utan all missundsamhet - så har Kristus gifwit sig sjelf åt oss till egendom, ja Gud sjelf gifwer sig åt oss i Kristus till egendom, på det att allt, äfwen Gud sjelf må  i Kristus warda wårt. Gör du så ock, så warder du ett rättfärdighetens träd, Herren till spis,  Ef. 61: 3. Så grönskar och blomstrar i dig Kristus, det lefwande winträdet, det alltid grönskande palmträdet, Ps. 92: 13.9 Han förtörnas icke, såsom när wreden i sin högsta grad så tager öfwerhand, att den låter förbannelsen emot nästan och allt möjligt gift utfara ur munnen, ja smädar och förbannar henne. Se deremot på Herren Jesus: ingen bitterhet utan wälsignelse och lif utgick ur hans mun. Ef. 11: 3; 42: 2. Om han ock bannar städerna Chorazin, Kapernaum och Bethsaida samt ropar we öfwer dem och öfwer fariseerna, Luk. 10: 13; 11: 42, så är det dock ingen arg förbittring utan en botpredikan, hwarmed grundlig bättring åsyftas. Derför sen till, att ingen bitter rot uppwäxer och gör något hinder, och många genom henne förbittrade warda, Ebr. 12: 15.10. Han tänker icke argt. Se på den käre Guden och hans fadershjerta, huru han säger: jag wet wäl hwad tankar jag har om eder, nämligen fridens tankar och icke bedröfwelsens, att jag skall gifwa eder den ände, som I wänten efter. Ty om I mig af allt hjerta söken, så skall jag låta finna mig af eder, säger Herren, Jer. 29: 11, 14. Den som har fridens tankar om sin nästa, han har Guds hjerta och Kristi sinne samt är med honom förenad, såsom en lem med sitt hufwud.11. Han gläder sig icke öfwer orättfärdigheten och ler icke i mjugg, när wåld och orätt sker de fromme, såsom Simei gjorde, när David flydde för Absalom, 2 Sam. 16: 76. Sen på Herren Jesus, hwilket hjertligt medlidande han hade med Petrus, sedan han hade fallit. Huru barmhertigt blickade han icke till honom! Luk. 22: 61. Med denna blick upprättade han honom åter. Herren uppehåller alla dem, som falla, och uppreser alla dem, som nederslagne äro, Ps. 146: 8. Huru ömt begråter Herren menniskornas förderf och judarnes undergång! Luk. 19: 41. Huru söker och lockar han de arma fåren! Luk. 15: 4. Så ock - när du ser en menniskas fall, så beklaga henne, förbarma dig öfwer henne, hjelp henne att bära bördan,  så fullbordar du Kristi lag, Gal. 6: 2. ty han har burit allas wår börda. Så är du hans sanne lem, och hans lif är ute dig: hufwudets lif måste ju ock göra lemmarne lefwande.12. Han fröjdar sig öfwer sanningen och när det rätteligen tillgår. Se på din frälsare, huru han fröjdar sig i anden, när de sjuttio kommo tillbaka, och huru han prisar sin fader, Luk. 10: 21. Se på de helige englarne, om hwilka Herren säger att de fröjda sig öfwer wår bättring, Luk. 15: 10. Gör du detsamma, så har du och ett englasinne, ja Guds sinne.13. Han fördrager allting, att fridens band icke må warda sönderslitet. Derför fördrager han nästans fel med tålamod, såsom Paulus säger: de svage är jag svag worden, på det att jag må winna de swage; jag är hwar man worden allehanda, på det att jag skall ju några salige göra, 1 Kor. 9: 22. Han tror allting d. ä. han wäntar sig intet ondt af sin nästa; han hoppas allting d. ä. han önskar, att på nästan må allt godt uppfyllas; han lider allting, på det att tjenst och gagn må nästan bewisas. Sen på Herren Jesus: han har för wåra synders skull fördragit och lidit allt, den största smälek och fattigdom, på det att wi måtte winna ära och fröjd i honom och genom honom.14. Kärleken wänder aldrig åter. Sen på den käre Guden: hans barmhertighet warar ifrån slägte till slägte öfwer dem, som frukta honom, Luk. 1: 50; Ps. 103: 17. Han bidar, att han skall wara oss nådelig och är uppstånden, att han skall förbarma sig öfwer oss, Ef. 30: 18. Ingenting kan skilja oss ifrån Guds kärlek, Rom. 8: 39. Hans kärlek är stark såsom döden, att ock mycket watten icke kan utsläcka honom, Hög. Vis. 8: 6, 7. Han förbarmar sig öfwer oss med en ewig nåd, Ef. 54: 8. Och fastän Herren i Jer. 15: 6 säger: mig ledes wid att förbarma mig, så är detta dock att förstå blott om dem, som trotsigt stöta ifrån sig Guds barmhertighet, förakta Guds nåd och draga henne till lösaktighet, Jud. v. 4. Annars tröttas wisst icke hans kärlek, utan förblifwer ewinnerligen öfwer dem, som frukta honom, såsom Esaias säger: bergen skola wäl wika och högarne falla, men min nåd skall icke wika ifrån dig, och min frids förbund skall icke förfalla, säger Herren, din förbarmare, 54: 10. Så bör icke heller wår kärlek wända åter eller förtröttas, icke ens emot wåra fiender, utan wi böra af förbarmande och stadigwarande kärlek säga: Fader, förlåt dem. Så lefwer och beder Kristus uti dig, Luk. 23: 34.15. Kärleken är den största bland alla dygder, ty Gud sjelf är kärleken, 1 Joh. 4: 16. Så är han ock lagens fullbordan, och alla buden äro i honom inbegripna, Rom. 13:10. Han är ock ewig, ändock tron, hoppet och tungomålen o. s. w. skola återwända, när trons ändalykt, saligheten är uppnådd. Så äro och alla dygder och wälgerningar, som bewisas nästan, ja alla gåfwor, utan kärleken odugliga och falska. Han skall och gifwa oss ett ewigt wittnesbörd, att wi genom tron på Kristus hafwa ärft saligheten. För den skull bör en kristen icke sträfwa efter någon gåfwa eller konst så ifrigt som efter kärleken. I Ef. 3: 19 är ock skrifwet: Kristi kärlek öfwergår all kunskap, på det wi må uppfylde warda med allehanda Guds fullhet, med allehanda kärlekens frukter.BönTrofaste Gud och Fader! Du har genom din Son hotat oss, att du skall taga bort hwar och en gren i honom, som icke bär frukt. Så beder jag nu dig, utan hwilken jag intet förmår: förbarma dig öfwer mig. Efter det du af idel barmhertighet upptagit mig till en lem och gren i Kristo, så rensa mig efter ditt löfte, att jag må bära flera och rikare kärlekens frukter, werka uti mig, att jag må wara lik min Frälsares bild, i sådan långmodighet och wänlighet, som kristne anstår. Bewara mig för hämndgirighet och ondska emot min nästa, att icke några Belials-streck må wara i mitt hjerta, ja ock för högfärdigt hjerta och stolta ögon, för arga åtbörder och egennyttiga begärelser. Lär mig att utan synd harmas öfwer synden, att i uppriktig kärlek städse söka min nästas bästa samt hafwa ett hjertligt medlidande med hennes elände. Gif mig ett hjerta, som bedröfwas, när man försyndar sig emot dig, och fröjdar dig när man ärar dig. Förläna mig ett sannskyldigt tålamod till att fördraga det onda och att, så mycket som till mig står, hafwa frid med alla menniskor. Utrota ur mitt hjerta det onda gift, som fördrifwer kärleken och gifwer satan rum, nämligen den ogrundade misstanken emot nästan. Låt mig alltid om honom hoppas det bästa samt, om mitt hopp bedrager mig, gerna förlåta honom, hjertligt bedja för honom samt icke förtröttas i något af dessa werk, i betraktande deraf, att du aldrig tröttnar att göra mig godt, samt att jag en gång får uppskära utan återwändo. Gif mig detta, min Gud, genom Jesum Kristum, din son, wår Herre. Amen.