Author: Lars-Olof Delsing
Last saved by: Mikael Berger

C.NT2-Epist-Grek
#1385 S. Pauli Epistel til the Romare
Första Capitel.
Paulus, Jesu Christi tienare, kallat til Apostel, affskild til at predica Gudz Euangelium, Huilket han tilförenna vtloffuat haffuer genom sina Phropheter j then helgha Scrifft om sin Som, then född är aff Dauidz sädh effter kötet, huilken är kraffteligha bewisat Gudz Son effter Andan som helgahr, ther aff, at han stoodh vp jfrå the dödha, nemligha, Jesus Christus wår HErre, genom hwilken wij haffue fått nådh och Apostlaembete, til at vprette troonnes lydhno, jbland alla Hedningar j hans nampn, Aff hwilkom j ock ären kalladhe, aff Jesu Christo.
Allom them som j Rom äro, Gudz kärestom kalladhom helighom. 
Nådh ware medh idher, och fridh aff Gudhi wårom Fadher, och HErranom Jesu Christo.
J förstonne tackar iagh min Gudh, genom Jesum Christum för idher alla, at j hela werldenne talas om idhra troo. Ty Gudh är mitt witne, huilkom iagh tienar j minom anda vthi Euangelio som är om hans Son, at iagh vthan återwendo tencker på idher, bidhiandes altijdh j mina böner, at iagh doch någhon tijdh måtte få en lyckosam wägh (om Gudh wille) til at komma til idher. Ty iagh åstundar see idher, på thet iagh måtte någhra andeligha gåffuo dela medh idher, til at styrckia idher, Thet är, at iagh samt medh idher måtte få hugswalelse genom begges wåra troo, idhra och mina.
Jagh wil icke dölia för idher brödher, at iagh haffuer offta hafft j sinnet komma til idher, ändoch iagh haffuer warit förhindrat alt här til, På thet iagh måtte ock någhon frucht skaffa jbland idher, såsom jbland andra Hedhningar. Jagh är plichtigh bådhe Greker och Barbarer, bådhe wijsa och owijsa. Therföre så mykit migh ståår til görandes, är jag redhoboghen, at iagh ock predicar idher Euangelium, som j Rom ären. 
Ty iagh skemmes icke widh Christi Euangelium. Ty thet är Gudz krafft allom them til saligheet som troo. Judomen först, så ock Grekomen, Therföre, at ther vthinnan warder Gudz retferdigheet vppenbar aff troo j troo, som scriffuit är, Then retferdighe skal leffua aff sinne troo.
#1386
Ty Gudz wredhe aff himmelen warder vppenbar offuer alla menniskionars ogudhachtigheet och oretferdigheet, the ther förhålla sanningena j oretferdigheet. Ty thet som förståås kan om Gudh, är them vppenbart, Ty Gudh haffuer them thet vppenbarat, ther medh at hans osynligha wesende, och hans ewigha krafft och Guddom warder beskodhat, när the besinnas aff gerninganar, nemligha, aff werldennes skapelse. Så at the äro vthan vrsäkt, medhan the förstodho Gudh, och haffua icke prijsat honom som en Gudh, och ey heller tackat, Vthan wordo fåfengelighe j sina tanckar, och theras oförnufftigha hierta är wordet mörkt. Tå the höllo sigh för wijsa, äro the wordne dårar, och haffua förwandlat thens oförgengeligha Gudz herligheet vthi belete, thet ey allenast giordt war effter förgengeligha menniskiors, vthan jemwel effter foghlars och fyrafötz, och krypande diwrs lijknelse.
Therföre haffuer ock Gudh offuergiffuit them j theras hiertas lustar, vthi oreenligheet, til at skemma sijn lekamen inbyrdes,hwilke förwandlat haffua hans sanning j lögn, och haffua ärat och dyrkat the ting som skapat äro, offuer honom som them skapat haffuer, hwilken är welsignat ewinnerligha, Amen. Therföre haffuer ock Gudh offuergiffuit them j skemligha lustar. Ty theras quinnor haffua förwandlat then naturligha brukningena, vthi then som är emoot naturen. Sammaledes ock männenar haffua offuergiffuit then naturligha quinnonnes brukning, och haffua brunnet j sin lusta til hwar annan, man medh man bedriffuit slemheet, och fått (som tilbörlighit war) theras willos retta löön j sigh sielffuom.
Och såsom the intet achtadhe haffua Gudh j kendzlo, haffuer Gudh offuergiffuit them j itt wrångt sinne, til at bedriffua obequemligh ting, fulle medh all oretferdigheet, bolerij, argheet, girigheet, ondsko, fulle medh affuund, moord, kijff, swek, otucht, örnataslare, bakdantare, Gudz förachtare, woldzwerckare, högferdighe, stolte, ilfundighe, föräldromen olydighe, oförnufftighe, ordlöse, okärlighe, trolöse, obarmhertighe. Hwilke än tå the Gudz retwiso weta (at the som sådant göra, äro werde dödhen) likwel göra the thet icke allenast, vthan ock hålla medh them som thet göra.
Annat Capitel.
THerföre ästu vthan vrsäkt o menniskia ehoo tu äst som dömer. Ty medh thet samma tu dömer en annan, fördömer tu tigh sielff, effter tu gör thet samma som tu dömer. Ty wij wete, at Gudz doom är rett offuer them som sådana göra. Eller menar tu o menniskia som dömer them som sådana göra, och gör thet samma, at tu skalt kunna vndfly Gudz doom? Eller förachtar tu hans godheetz, tolsamheetz, och longmodigheetz rijkedom, icke förståndandes, at Gudz är een dygd at man mildheet lockar tigh til bätring?
Vthan effter tina hårdheet och obootferdigha hierta, samkar tu tigh sielffuom wredhe på wredennes dagh, när Gudz retwijsa doom bliffuer vppenbar, hwilken giffua skal hwariom och enom effter hans gerningar,nemligha, prijs och äro, och oförgengelighit wesende, them, som medh tolamodh vthi godha gerningar fara effter ewigt lijff. Men them som eenträtne äro, och icke wilia lydha sanningenne, vthan lydha orethetenne, ogunst och wredhe, bedröffuelse och ångest, offuer hwar och een menniskios siäl som illa gör. Först Judanars, Grekerners ock så. Men hedher och ära och fridh hwariom och enom som wel gör. Först Judomen, Grekomen ock så.
Ty Gudh seer icke effter personen, Alle the som vthan Lagh syndat haffua,
#1387 the warda ock vthan Lagh förtapadhe. Och alle som vthi Laghen haffua syndat, the warda medh Laghen dömde, Ty the äro icke rettferdighe för Gudhi som höra Laghen, vthan the som göra effter Laghen, the warda rettferdighe håldne. Therföre om Hedninganar som icke haffua Laghen, göra doch aff naturen thet Laghen innehåller, the samme (än doch the icke haffua Laghen) äro the likwel sigh sielffuom Lagh, hwilke bewijsa Lagsens werck wara scriffuit j theras hierta, ther theras samwet bär them witne, och theras tanckar som sigh inbyrdes beklagha eller ock vrsaka, på then daghen när Gudh menniskionars lönligheter döma skal genom Jesum Christum effter mitt Euangelium.
Sij, tu kallas en Jude och förlåter tigh på Laghen, och berömer tigh aff Gudhi, och weest hans wilia. Och effter tu äst vnderwijster j Laghen, pröffuar tu hwadh best är, och betröster tigh wara en ledhare them som blinde äro, och them itt liws, som j mörkret äro, them en Tychtomestare som dårachtighe äro, them en Lärare som enfåldighe äro, och haffuer formon til thet som wetandes och rett är j Laghen. Nu lärer tu andra, och lärer tigh intet sielff. Tu predicar, man skal icke stiela, och tu stiel. Tu sägher, man skal icke göra hoor, och tu bedriffuer hoor. Tu stygges widh affguderij, och tu beröffuar gudhi thet honom til hörer. Tu berömer tigh aff Laghen, och wanhedrar Gudh medh Lagsens offuerträdning. Ty för idhra skul warder gudz nampn försmädhat jbland Hedhninganar, såsom scriffuit är.
Omskärelsen dogher, om tu håller Laghen. Men håller tu icke Laghen, så är tijn omskärelse worden een förhudh. Om nu förhudhen håller Lagsens retferdigheet, mon icke hans förhudh bliffua reknat för omskärelse? Och ther medh skeer tå, at thet som aff naturen är förhudh, och fulkompnar Laghen, skal döma tigh, som vnder bookstaffuen och omskärelsen bryter Laghen. Ty thet är icke Jude, som vthwertes är Jude, ey heller thet omskärelse, som vthwertes skeer på kötet. Vthan thet är Jude, som inwertes dolder är, Och hiertans omskärelse, är omskärelse, then som skeer j Andanom och icke effter bookstaffuen, Hwilkens prijs icke är aff menniskiom vthan aff Gudhi.
III. Capitel.
HWadh fördeel haffua tå Judarna? Eller hwadh är omskärelsen nyttigh? Ja, ganska mykit. Först, at them haffuer warit betroodt thet Gudh talat haffuer. Hwadh macht ligger ther på, at somlighe aff them icke troodde? Skulle theras otroo göra Gudz troheet om intet? Bortt thet. Ware heller Gudh sanferdigh, och hwar och een menniskia lögnachtigh. Såsom scriffuit är, På thet tu bliffuer retferdigh j tijn ord, och offuerwinner när tu dömes.
Är thet nu så at wår oretferdigheet prijsar Gudz retferdigheet, Hwadh wilie wij säya? Är tå Gudh oretferdigh som wredhgas ther offuer? (Jagh talar effter menniskio sett) Bort thet, Ty huru kunde Gudh tå döma werldena? Ty om Gudz sanning worde yppare aff minne lögn honom til prijs, Hwj skulle iagh tå än nu dömas som en syndare? och icke heller göra (såsom wij wardom försmådde, och som någhre säya, at wij skole säya) Lät oss göra ondt, på thet ther kommer gott aff. Hwilkas fördömelse är all rett.
Huru är tå ther om. Haffue wij någhon fördeel för them? Alssingen. Ty wij haffue thet nu bewijsat, at bådhe Judar och Greker äro alle vnder synd, som scriffuit ståår, Then är icke til som retferdigh är, icke en. Jngen är ock then som förståndigh är, Jngen är som achtar Gudh.Alle haffua affwiket, allesamman äro onyttighe wordne. Jngen är som gott gör, icke til en. Theras 
#1388 strupe är een öpen graff, Theras tungor bruka the til swek, Huggorma eter vnder theras leppar, Theras munn är full medh bannor och bitterheet. Theras fötter snare til vthgiwta blodh, Förtryckelse och wedhermödha j theras wäghar, och fridzens wägh weta the icke, Gudz reddhoghe är icke för theras öghon.
Så wete wij, at alt thet Laghen sägher, thet sägher hon til them som vnder Laghen äro, At hwar och en munn skal tilstoppas, och all werlden skal för Gudhi brotzlighen warda, Therföre at intet kött kan aff Lagsens gerningar warda referdigt för honom. Ty aff Laghen kenner man syndena.
Men nu är Gudz retferdigheet vthan Lagsens tilhielp vppenbar worden, bewijst genom Laghen och Propheterna. Then Gudz retferdigheet (sägher iagh) som kommer aff Jesu Christi troo, til alla och offuer alla the som troo. 
Ty här är ingen åtskildnat, Allesamman äro the syndare och haffua intet beröma sigh aff för Gudhi. Och warda retferdighe vthan förskyllan, aff hans nådh, genom then förlosning som j Christo Jesu skeedd är, huilken Gudh haffuer satt för en Nådhastool genom trona j hans blodh, j huilko han låter see sina retferdigheet, j thy at han förlåter synderna, som bleffna woro vnder Gudz tolamodh, Til at läta see j thenna tijdhen sina retferdigheet, på thet han allena skal wara retferdigh, och göra then retferdighan, som är aff Jesu troo.
Hwar är nu tijn berömelse? Hon är vthelyckt, Medh hwadh Lagh? Medh gerninganars Lagh? Ney, Vthan medh troonnes Lagh.
Så hålle wij nu thet, at menniskian warder retferdigh aff troonne vthan Lagsens gerningar. Eller är Gudh allenast Judanars Gudh? Är han ock icke Hedhninganars Gudh? Ja, wisseligha ock Hedhninganars. Effter thet en Gudh är, som gör omskärelsen retferdigh aff troonne, och förhudhena genom trona. Göre wij tå Laghen om intet medh troonne? Bortt thet, Vthan wij vprettom Laghen.
IIII. Capitel.
HWadh säye wij tå, wår fadher Abraham effter kötet haffua funnet? Thet säye wij, Är Abraham retferdigh worden aff gerninganar, så haftuer han thet han må beröma sigh aff, men icke för Gudhi. Men hwadh sägher Scrifften? Abraham troodde Gudhi, och thet wardt honom reknat til retferdigheet. Men honom som håller sigh widh gerninganar, warder lönen icke reknat aff nådh, vthan aff plicht.Men honom som icke håller sigh widh gerninganar, vthan troor på honom som then ogudhachtigha gör retferdighan, hans troo warder honom reknat til retferdigheet. Såsom ock Dauid sägher, At saligheten är thens menniskios, hwilko Gudh tilreknar retferdighetena vthan gerningar. Salighe äro the som theras oretferdigheter äro förlåtna, och theras synder äro offuerskyylta. Saligh är then man, som Gudh ingen synd tilreknar.
Mon nu thenna saligheten allenast wara kommen offuer omskärelsen, eller ock offuer förhudhena? Wij säye jw, at Abrahe wardt troon reknat til retferdigheet. Huru bleff hon tå honom tilreknat? När han war j omskärelsen, eller när han war j förhudhenne? Jcke j omskärelsen, vthan j förhudhenne.Men han toogh omskärelsens tekn för itt insigel til troonnes retferdigheet, hwilka han hadhe j förhudhenne, at han skulle wara allas theras fadher som j förhudhenne troodde, at sådant skulle ock reknas them för 
#1389 retferdigheet. Teslikes ock omskärelsens fadher, icke them allenast som äro aff omskärelsen, vthan ock them som wandra j troonnes footspor, som war j wår fadhers Abrahams förhwdh.
Ty thet löfftet, at han skulle warda werldennes arffuinge, är icke skeedt Abrahe och hans sädh jgenom Laghen, vthan jgenom troonnes retferdigheet.Ty om the som lydha til Laghen, äro arffuingar, så är troon onyttigh worden, och löfftet är bliffuit om intet. Ty Laghen kommer wredhe åstadh, Ty ther ingen Lagh äro, ther är icke heller offuerträdhelse. Therföre moste thet wara aff troonne, at thet skal wara aff nådh, och löfftet fast bliffua allo sädhenne, Jcke honom allenast som är aff Laghen, vthan ock honom som är aff Abrahams troo, hwilken är allas wåra fadher. Som scriffuit är, Jagh haffuer satt tigh til en fadher offuer monga Hedhningar för Gudhi, then tu troodt haffuer, hwilken the dödha gör leffuande, och kallar the ting som icke äro, lijka som the woro.
Och han troodde på thet hopp, ther intet hopp war, at han skulle warda monga Hedhningars fadher, som sagdt war til honom, Så skal tijn sädh wara. Och han wardt icke swagh j troonne, och achtadhe icke sin halffdödha krop, Ty han war när hundradhe åra gammal, Ey heller Sares halffdödha qwidh. Ty han twifladhe intet på Gudz löffte medh otroo, vthan wardt starck j troonne, giffuandes Gudhi ärona,och war fulwiss ther på, at then som loffuadhe, han war ock mechtigh thet at hålla. Therföre war thet ock reknat honom til retferdigheet.
Så är thetta icke allenast scriffuit för hans skul at honom tilreknat wardt, vthan ock för wåra skul, som thet ock så tilreknat warder, när wij troom på honom, som wår HErra Jesum vpweckte jfrå the dödha. Hwilken för wåra synder skul är vthgiffuin, och för wåra rettferdigheet skul vpweckt.
V. Capitel.
MEdhan wij nu retferdighe wordne äro aff troonne, haffue wij fridh medh Gudh, genom wår HErra Jesum Christum, genom hwilken wij haffue ock en tilgång j troonne til thenna nådh, som wij vthi stååm, och berömom oss aff hoppet som wij haffue til then herligheet som Gudh giffua skal. Och icke thet allenast, vthan wij berömom oss ock j bedröffuelsen, wetandes, at bedröffuelse gör tolamodh, och tolamodh gör förfarenheet, förfarenheet gör hopp, men hoppet låter icke komma på skam. Ty Gudz kärleek är vthgutin j wår hierta hoppet haffuer intet genom then helgha Anda, som oss giffuin är.
Ty ock Christus, then stund wij än nu swaghe worom effter tijdhen, haffuer lidhit dödhen för oss syndare. Nu wil näpligha någhor döö för thet som rett är. För thet som gott är, toorde til ewentyrs någhor döö. Therföre beprijsar Gudh sin kärleek til oss, at Christus är dödh för oss, när wij än nu wore syndare. Så warde wij jw mykit meer beholdne genom honom för wredhenne, effter wij äre retferdighe giorde j hans blodh.
Ty effter wij wordom förlijkte medh Gudhi, genom hans sons dödh, then stund wij än nu wore owener, Mykit meer, effter wij äre förlijkte, bliffue wij nu beholdne genom hans lijff. Jcke allenast thet, vthan wij berömom oss ock aff Gudhi, genom wår HErra Jesum Christum, genom hwilken wij nu förlijkningen fått haffue. 
Therföre, såsom jgenom ena menniskio är synden kommen j werlden, och för syndennes skul dödhen, Och är så dödhen kommen offuer alla menniskior, effter the alle syndat haffua. Ty synden war wel j werldenne alt in til 
#1390 Laghen. Men ther ingen Lagh är, ther achtas icke synden, vthan dödhen war welligh alt jfrå Adam in til Mosen, offuer them ock, som icke hadhe syndat j sådana offuerträdhelse som Adam, hwilken är hans lijknelse som tilkommande war.
Men thet haffuer sigh icke så medh gåffuonne, som medh syndenne. Ty om jgenom eens menniskios synd äro monge dödhe, så är mykit meer Gudz nådh och gåffua mongom rijkeligha widherfaren, genom Jesum Christum som then ena menniskian war j nådhenne.
Och är icke gåffuan allenast offuer ena synd, såsom förderffuet är kommet för thens ena syndarens ena synd. Ty domen är kommen aff eenne synd til fördömelse, men gåffuan aff monga synder til retferdigheet.
Ty om dödhen haffuer för eens synd skul, welligh warit jgenom en, mykit meer skola the som vndfå nådhennes och gåffuonnes fulheet til retferdigheet, wara wellighe j liffuena genom en, Jesum Christum.
Ty såsom för eens synd skul, är fördömelse kommen offuer alla menniskior, så kommer ock jgenom eens retferdigheet lijffzens retferdning offuer alla menniskior. Ty såsom för eenne menniskios olydhno äro monge wordne syndare, så warda ock för eens lydhno skul monge retferdighe.
Men Laghen är ock så här medh inkommen, at synden skulle offuerflödha, men ther synden offuerflödde, ther offuerflödde tå nådhen mykit meer, På thet at såsom synden haffuer welligh warit til dödhen, så skulle ock nådhen welligh wara genom retferdighetena til ewinnerlighit lijff, genom Jesum Christum.
VI. Capitel.
HWadh wilie wij tå säya? Skole wij bliffua j syndenne, på thet nådhen skal offuerflödha? Bortt thet. Wij som äre dödhe jfrå syndenne, huru skulle wij än nu leffua j henne? Weten j icke brödher, at alle wij som äre döpte til Christum Jesum, wij äre döpte j hans dödh? Så äre wij jw begraffne medh honom genom dopet j dödhen, at såsom Christus är vpweckt jfrå the dödha genom Fadhrens herligheet, så skole ock wij wandra j itt nytt leffuerne. Ty om wij samt medh honom inplantadhe wardom til en lijka dödh, så warde wij ock vpståndelsen lijke, Wetandes, at wår gamla menniskia är korssfest medh honom, På thet at syndakroppen skal warda om intet, at wij icke här effter tiena skole syndenne. Ty then som dödher är, han är retferdighat jfrå syndenne.
Äre wij dödhe medh Christo, så troo wij, at wij ock skole leffua medh honom, Wetandes, at Christus som jfrå the dödha vpweckt är, döör intet meer, dödhen fåår intet meer macht offuer honom. Ty thet han bleff dödh, bleff han syndenne dödh en gång, Men thet han leffuer, leffuer han Gudhi. Så håller ock j idher ther före, at j ären dödhe syndenne, och leffuen Gudhi genom Christum Jesum wår HErra.
Så låter nu icke syndena welligh wara j idhar dödheligha lekamen, så at j henne effterfölien vthi hennes lustar. Och giffuer icke syndenne idhra lemmar til oretferdighetennes wapn, vthan giffuer idher sielffua Gudhi, lijka som the ther dödhe haffua warit, och nu leffua. Och idhra lemmar Gudhi til retferdighetennes wapn. Ty synden skal icke warda welligh offuer idher, {eff ter} [effter] j ären icke vnder Laghen, vthan helgha menniskior vnder nådhenne.
Huru tå? Skole wij synda medhan wij äre icke vnder Laghen, vthan vnder nådhenne? Bortt thet. Weten j icke at hwem j giffuen idher för tienare til at lydha, hans tienare ären j som j lydhighe ären, ehuadh thet är meer syndenne til dödhen, eller lydhnonne til retferdighetena? Men loffuat ware 
#1391 Gudh, at j haffue warit syndennes tienare, och ären doch aff hjertat lydighe wordne vthi then lärdoms efftersyyn, som j ären giffne til. Men nu medhan j ären friyadhe jfrå syndenne, ären j retferdighetennes tienare wordne.
Jagh talar här om effter menniskiors sett, för idhra kötzligha skröpligheet skul. Lijka som j haffuen idhra lemmar giffuit orenlighetenne och oretferdighetenne til tienst, jfrå then ena oretferdighetenne til then andra, så giffuer ock nu idhra lemmar retferdighetenne til tienst, at the mågha warda helighe. Ty tå j woren syndennes tienare, tå wore j frij jfrå retferdighetenne, Hwadh gagn hadhen j tå aff thet, ther j nu blyiens widh? Ty til sådant är dödhen endalychten. Men nu medhan j ären frij wordne jfrå syndenne, och wordne Gudz tienare, haffuen j idhor frucht, at j helighe warden, och til endalycht, ewinnerlighit lijff. Ty syndennes löön är dödhen, men Gudz gåffua är thet ewigha liffuet, genom Christum Jesum wår HErra.
VII. Capitel.
WEten j icke käre brödher (Ty iagh talar medh them som Laghen weta) at Laghen regnerar offuer menniskiona, så lenge hon leffuer? Ty een quinna som j manz wold är, så lenge mannen leffuer, är hon bunden til Laghen, Men om mannen döör, så bliffuer hon löös jfrå manzens Lagh. Men om hon är med en annan man medhan hennes man leffuer, tå warder hon kallat een hoorkona. Men döör mannen, så är hon frij jfrå Laghen, at hon icke warder een hoorkona, om hon är när en annan man.
Så ären ock j mine brödher, dödadhe jfrå Laghen genom Christi lekamen, at j skolen wara när enom androm, nemligha, när honom som är vpstånden jfrå the dödha, På thet wij skole göra Gudhi frucht. Ty tå wij worom kötzlighe, tå woro the syndigha begärelsen (som Laghen vpweckte) mechtigh j wåra lemmar, at göra dödhenom frucht. Men nu äre wij friyadhe jfrå Laghen, dödhe jfrå henne, som oss hölt fångna, Så at wij skole tiena vthi itt nytt wesende effter Andan, och icke vthi thet gamla wesendet effter bookstaffuen.
Hwadh wilie wij tå säya, Är Laghen synd? Bort thet. Men syndena kende iagh icke, vthan aff Laghen. Ty iagh hadhe intet wist aff begärelsen hadhe icke Laghen sagdt, Tu skalt icke begära. Tå toogh synden tilfelle aff bodhordet, och vpweckte j migh all begärelse, Ty vthan Laghen war synden dödh, Och iagh leffde foordom vthan Lagh. Men när bodhordet kom, fick synden lijff jgen, Och iagh wardt dödh. Så fanz tå, at bodhordet som migh war giffuit til lijffs, thet war migh til dödz. Ty synden toogh tilfelle aff bodhordet, och besweek migh, och drap migh ther medh. Så är wel Laghen heligh, och bodhordet heligt, och retferdigt och gott.
Är tå thet som gott är, wordet migh til dödz? Bort thet. Men synden, på thet hon skulle synas wara synd, haffuer medh thet gott är, werckat dödhen j migh, På thet synden skulle warda offuermåtton syndigh genom bodhordet. Ty wij wete, at Laghen är andeligh, men iagh är kötzligh, sålder vnder syndena. Ty iagh weet icke hwadh iagh gör, Ty iagh gör icke hwadh iagh wil, vthan thet iagh hatar, thet gör iagh. Om iagh nu gör thet iagh icke wil, så samtycker iagh, at Laghen är godh. Så gör icke nu iagh thet, vthan synden som boor j migh. Ty iagh weet, at j migh, thet är, j mitt kött, boor icke gott. Wilian haffuer iagh, men at göra gott, thet finner iagh icke. Ty thet godha som iagh wil, thet gör iagh jntet) Vthan thet onda som iagh icke wil, thet gör iagh. Om iagh nu gör thet iagh icke wil, så gör icke nu iagh thet, vthan synden som boor j migh.
#1392
Så finner iagh nu migh een Lagh, iagh som wil göra thet gott är, at thet onda lodher widh migh, Ty iagh haffuer lust til Gudz Lagh, effter then inwertes menniskiona. Men iagh seer een annor Lagh j mina lemmar, som strijdher emoot then Lagh som j min hogh är, och griper migh fången vthi syndennes Lagh, som är j mina lemmar. Jagh arm menniskia, hoo skal lösa migh jfrå thenna dödzens krop? Gudhi tackar iagh genom Jesum Christum wår HErra. Så tienar iagh nu Gudz Lagh medh hoghen, Men medh kötet tienar iagh syndennes Lagh.
VIII. Capitel.
SÅ är nu intet fördömelighit j them som äro j Christo Jesu, the som icke wandra effter kötet, vthan effter Andan. Ty Andans Lagh som lijff giffuer j Christo Jesu, haffuer giordt migh frij jfrå syndennes och dödzens Lagh. Ty thet som Laghen icke kunde åstadh komma, j thet hon wardt förswaghat aff kötet, thet giorde Gudh, sendandes sin Son j syndeligh kötz lijknelse, och fördömde syndena j kötet genom synd, På thet, then retferdigheet som Laghen eska, skulle warda fulbordat j oss, som icke wandrom effter kötet, vthan effter Andan.
Ty the som kötzlighe äro, the äro kötzligha sinnadhe, Men the som andelighe äro, the äro andeligha sinnadhe. Ty kötzens sinne är dödhen, men Andans sinne är lijff och fridh. Ty kötzlighit sinne är en fiendskap emoot Gudh, effter thet är icke Gudz Lagh vnderdånigt, icke kan thet heller. Men the som äro kötzlighe, kunna icke wara Gudhi tecke.
Men j ären icke kötzlighe, vthan andelighe, om Gudz Ande annars boor j idher. Ty hwilken icke haffuer Christi Anda, han hörer icke honom til. Men om Christus är j idher, så är wel lekamenen dödh för syndennes skul, Men Anden är lijffuet, för retferdighetennes skul. Om nu hans Ande, som Jesum vpweckte jfrå the dödha, boor j idher, Så skal ock then som Christum vpweckte jfrå the dödha, göra idhor dödheligha lekamen leffuande, för sin Anda skul, som j idher boor.
Så äre wij nu käre brödher, skyllighe, icke kötena, at wij skole leffua effter kötet, Ty om j leffuen effter kötet, så skolen j döö. Men om j dödhen kötzens gerningar medh Andanom, så skolen j leffua. Ty alle the som driffuas aff Gudz Anda, the äro Gudz barn. Ty j haffuen icke fått träldomsens anda åter til reddhogha, Vthan j haffuen fått vthkoradha barns Anda, j hwilkom wij rope, Abba käre Fadher. Then samme Anden witnar medh wår anda, at wij äre Gudz barn, Äre wij nu barn, så äre wij ock arffuingar, nemligha, Gudz arffuingar, och Christi medharffuingar. Om wij annars lijdhom med honom, at wij ock medh honom komma måghom til herligheten.
Ty iagh håller thet så före, at thenna tijdzens wedhermödha, är icke lijka emoot then herligheet, som på oss vppenbaras skal. Ty creaturens högheligha åstundan, wenter effter, at Gudz barn skola vppenbaras. Effter creaturen äro wanskelighetenne vnderkastat emoot sin wilia, Men för hans skul, som them vnderkastat haffuer, på een förhopning. Ty creaturen skola ock warda frij aff förgengelighetennes träldom, til Gudz barnas herligha frijheet. Ty wij wete, at hwart och itt creatur suckar och engslas medh oss alt här til.
Och icke the allenast, vthan ock wij sielffue som haffuom Andans förstling, suckom ock widh oss sielffua effter Barnaskapet, och wentom wår krops förlosning, Ty wij äre wel salighe wordne, doch j hoppet. Men hoppet om thet synes, är thet icke hopp, Ty huru kan man hoppas thet man seer? Om wij nu hoppes thet wij icke seem, så wente wij thet medh tolamodh.
Sammaledhes hielper ock Anden wåra skröpligheet. Ty wij wete icke 
#1393 hwadh wij skolom bidhia, såsom thet bör sigh, Vthan sielffuer Anden manar gott för oss medh osäyeligha suckan. Men han som skodhar hiertan, han weet hwadh Andans sinne är, Ty han manar för helghonen effter Gudz behagh. Men wij wete, at them som haffua Gudh käär, tiena all ting til thet betsta, the som effter vpsåtet äro kalladhe. Ty hwilka han haffuer förseedt, them haffuer han ock beskärdt, at the skulle warda hans Sons belete lijke, På thet han skal wara then förstfödde jbland monga brödher. Men them som han haffuer beskärdt, them haffuer han ock kallat. Och them som han haffuer kallat, them haffuer han ock giordt retferdigha. Men them som han haffuer giordt retferdigha, them haffuer han ock giordt herligha.
Hwadh wilie wij nu säya här til? Är Gudh för oss, hoo kan wara emoot oss? Hwilken ock icke haffuer skonat sin eghen Son, vthan giffuit honom vth för oss alla, Huru skulle han icke ock giffua oss all ting medh honom? Hwilken wil beklagha them som Gudh haffuer vthkorat? Gudh är then som retferdighar. Hwilken är then som wil fördöma? Christus är then som lidhit haffuer dödhen, Ja, han är ock then som vpweckt är, then ock sitter på Gudz höghra hand, och manar gott för oss.
Hoo kan skilia oss jfrå Gudz kärleek? Bedröffuelse? Eller ångest? Eller förfölielse? Eller hunger? Eller nakenheet? Eller farligheet? Eller swerd? Såsom scriffuit är, För tina skul wardom wij dödadhe hela daghen, wij wardom holdne för slachtofåår. Men j alt thetta offuerwinne wij, genom honom som oss elskat haffuer. Ty iagh är wiss ther på, at hwarken dödh, eller lijff, eller Änglar, eller Förstadöme, eller welligheter, eller the ting som nu äro, eller the ting som tilkomma skola, eller högheet, eller diwpheet, eller någhot annat creatur, kan skilia oss jfrå Gudz kärleek, som är j Christo Jesu wårom HErra.
IX. Capitel. 
IAgh sägher sanningen j Christo, och liugher icke, som mitt samwet bär migh ther witne til j them helgha Anda, at iagh haffuer ena stora sorgh och idhkeligha pino j mitt hierta. Jagh haffuer sielffuer vnskat migh bortkastat jfrå Christo för mina brödher skul, som migh kötzligha skylle äro, hwilke äro aff Jsrael, huilkom Barnaskapet tilhörer, och Herligheten, och Förbundet, och Laghen, och Gudz tiensten, och Löfften, hwilkas äro fädherna ther Christus aff födder är på kötzens wegna, hwilken är Gud offuer all ting loffuat ewinnerligha, Amen.
Thetta sägher iagh icke för then skul, at Gudz ord äro om intet worden, Ty the äro icke alle Jsraeliter som äro aff Jsrael. Jcke äro the heller alle söner, at the äro Abrahams sädh, Vthan j Jsaac skal tigh kallas Sädhen, Thet är, Jcke äro the Gudz barn, som äro barn effter kötet, vthan the som äro barn effter löfftet, the warda reknadhe för sädh. Ty thetta är löfftes ordet, Jagh skal komma j thenna tijdhen, och Sara skal haffua en son.
Och icke allenast thet, vthan ock Rebecca wardt en gång haffuande aff Jsaac wårom fadher, Ty förr än barnen woro född, och hadhe hwarken gott eller ondt giordt, På thet Gudz vpsååt skulle bliffua ståndande effter vthkorelsen, icke för gerninganars skul, vthan aff kallarens nådhe wardt henne sagdt, Then större skal tiena them mindra. Såsom scriffuit är, Jacob elskadhe iagh, men Esau hatadhe iagh.
Hwadh wilie wij tå säya? Är Gudh oretferdigh? Bort thet. Ty han sägher til Mosen, Hwilkom iagh är nådheligh, honom är iagh nådheligh, Och offuer hwilken iagh förbarmar migh, offuer honom förbarmar iagh
#1394 migh. Så ståår thet nu icke til någhors manz wilia eller lop, vthan til Gudz barmhertigheet. Ty Scrifften sägher til Pharao, Ther til haffuer iagh vpweckt tigh, at iagh skal bewisa mina macht på tigh, Och at mitt nampn skal warda förkunnat j all land. Så förbarmar han nu sigh offuer hwem han wil, Och hwem han wil, förhärdar han.
Så må tu säya til migh. Hwadh skyllar han tå oss? Hoo kan stå emoot hans wilia? O menniskia, hoo ästu som wil trätta medh Gudh? Jcke sägher thet ting som giordt är, til sin Mestare, Hwj haffuer tu giordt migh sådana? Haffuer icke en Pottomakare macht at göra aff en klimp itt kaar til hedher, och thet andra til wanhedher? Therföre tå Gudh wille låta see wredhena, och kungöra sina macht, haffuer han medh stoor tolsamheet lidhit wredzens kaar, som äro tilreedd til fördömelse, På thet han skulle kungöra sinne herligheetz rijkedom på barmhertighetennes kaar, som han haffuer tilreedt til herligheet. Hwilka han ock kallat haffuer, nemligha oss, icke allenast aff Judomen, vthan ock aff Hedhningomen. Såsom han ock sägher genom Oseam, Thet som icke war mitt folck, thet skal iagh kalla mitt folck. Och then migh intet käär war, skal iagh kalla mijn kära. Och thet skal skee, at ther som haffuer warit sagdt til them, J ären icke mitt folck, ther skola the warda kalladhe leffuandes Gudz barn.
Men Jsaias ropar för Jsrael, Om talet på Jsraels barn än wore som sanden j haffuet, så skola doch the igenleeffde warda salighe. Ty han skal wel låta förderffua them, och doch likwel stilla thet förderffuet til retferdigheet. Ty HERREN skal stilla förderffuet på jordenne. Och såsom Jsaias sadhe tilförenna, Hadhe icke HERREN Zebaoth igenleeffdt oss sädh, tå hadhe wij warit såsom Sodorna och lijka som Gomorra.
Hwadh wilie wij tå säya? Thet säye wij, Hedhninganar som icke farit haffua effter retferdighetenne, the haffua fått retferdigheten, Then retferdigheet (menar iagh) som aff troonne kommer. Men Jsrael som foor effter retferdighetennes Lagh, kom icke til retferdighetennes Lagh. Hwarföre? Therföre, at the icke sökte thet aff troonne, vthan såsom aff Lagsens gerningar. Ty the stötte sigh på Förtörnelsestenen, Såsom scriffuit är, Sij, iagh legger j Zion en Förtörnelsesteen, och ena Förarghelseklippo, Och hwar och en som troor på honom, skal icke komma på skam.
X. Capitel.
BRödher, mins hiertans begär och böön til Gudh, är för Jsrael, at the måtte warda salighe. Ty iagh bär witne medh them, at the haffua nijt om Gudh, doch icke wijsligha. Ty the förstå icke Gudz retferdigheet, vthan fara effter at vpretta sijn eghen retferdigheet, och äro så erdigheet vndergiffne. Ty Christus är Lagsens ende til retferdigheet, hwariom och enom som troor.
Moses scriffuar om then retferdigheet som kommer aff Laghen, at hwilken menniskia som thet gör, hon leffuer ther vthi, Men then retferdigheet som är aff troonne, sägher så, Sägh icke j titt hierta, Hoo wil fara vp j himmelen? (Thet är, At hemta Christum här nedh) Eller hoo wil fara nedh j diwpet? (Thet är, At hemta Christum vp igen jfrå the dödha) Men hwadh sägher Scrifften? Ordet är hardt när tigh, nemligha, j tinom munn och j titt hierta. Thetta ær thet ordet om trona som wij predicom. Ty om tu bekenner medh tinom munn Jesum, at han är HErren, och troor j titt hierta, at Gudh haffuer vpweckt honom jfrå the dödha, så warder tu saligh.Ty medh hiertans troo warder man retferdigh, och medh munsens bekennelse, warder man saligh. Ty Scrifften sägher, Hwar och en som troor på honom, skal icke komma på skam.
#1395
Thet är ingen åtskildnat emellan Juda och Greek, Ty en HErre är offuer alla, rijker offuer alla them som. Ty hwar och en som åkallar HERRANS nampn, skal warda saligh. Men huru skola the åkalla then, the haffua icke troodt på? Och huru skola the troo honom, som the haffua intet hördt aff? Och huru skola the höra, vthan Predicare? Och huru skola the predica, vthan the warda sende? Såsom scriffuit är, O huru liufflighe äro theras fötter som fridh förkunna, theras som gott förkunna. Men the äro icke alle Euangelio lydhighe, Ty Jsaias sägher, HERRE, hoo troor wår predican? Så är troon aff predicanen, men predicanen genom Gudz ord. Så sägher iagh nu, Haffua the icke hördt thet? Theras liwdh är iw vthgånget j all land, och theras ord til werldennes endar.
Men iagh sägher, Haffuer tå Jsrael thet icke fått weta? Then förste Moses sägher, Jagh skal vpweckia edh thet folck, som icke är folck, och medh itt galet folck skal iagh reeta idher. Dristar ock Jsaias sigh til, och sägher, Jagh är funnen aff them, som intet sökte migh, Och är worden m, som intet sporde effter migh. Men til Jsrael sägher han, Hela daghen haffuer iagh vthreckt mina hender til thet otroghna och genstortigha folcket.
XI. Capitel.
SÅ sägher iagh nu, Haffuer tå Gudh bortkastat sitt folck? Bortt thet. Ty iagh är ock en Jsraelit aff Abrahams sädh aff Ben Jamins slechte. Gudh haffuer icke bortkastat sitt folck, som han hadhe förseedt tilförenna. Eller weten j icke hwadh Scrifften sägher om Eliam? Huru han gåår fram för Gudh emoot Jsrael, och sägher, HERRE, the haffua dräpet tina Propheter, och haffua slaghet nedh tijn Altare, och iagh är allena igenbliffuen, och the fara effter mitt lijff. Men hwadh sägher honom Gudz swar? Jagh haffuer migh igenleeffdt siw tusend män, som icke haffua bögdt sijn knä för Baal. Så är thet ock j thenna tijdhen medh the igenleeffda effter nådhennes vthkorelse. Är thet nu aff nådh, så är thet icke aff gerningom, annars wore nådh icke nådh. Är thet ock aff gerningom, så är thet nu icke nådh, annars är gerning icke gerning.
Huru äret tå? Thet Jsrael söker, thet fåår han icke, men vthkorelsen fåår thet, The andre äro förblindadhe. Såsom scriffuit är, Gudh haffuer giffuit them en förbittrat anda, Öghon, at the icke see skola, och öron at the icke höra skola, alt här til dags. Och Dauid sägher, Lät theras boord warda een snaro och til bekayelse, och til förarghelse, och them til theras retta löön. Warde theras öghon förblindat, at the icke see, och bögh theras rygg altijdh.
Så sägher iagh nu, Haffua the tå för then skul stött sigh, at the skulle falla? Bortt thet. Men aff theras fall hende Hedhningomen saligheet, på thet at han ther medh skulle vpweckia them til nijt.
Är nu theras fall werldennes rijkedom, och theras förminskelse är Hedhninganars rijkedom, Huru mykit meer theras fulheet? Jdher Hedhningomen sägher iagh, Effter thet iagh är Hedhninganars Apostel, prijsar iagh mitt embete, om iagh kunde någhroledhes vpweckia them som mitt kött äro til nijt, och göra någhra saligha aff them. Ty om theras bortkastelse är werldennes försoning, hwadh bliffuer tå theras vptaghelse annat, än lijff jfrå the dödha. Är förstlingen heligh, så är ock wel hele deghen heligh, Och om roten är heligh, så äro ock quistanar helighe.
Om nu någhre aff quistanar äro affbrotne, och tu som war itt willolioträä bleff ther inimpat igen, och är worden deelachtigh aff Olioträäns root och fetma, så förröm tigh icke emoot quistanar. Om tu förrömer
#1396 tigh, så bär jw icke tu rotena, vthan roten bär tigh. Så sägher tu tå, Quistanar äro affbrotne, på thet iagh skulle inimpas. Sant sägher tu, The äro affbrotne för otroon skul, men tu äst ståndandes genom trona. War icke förstålt j titt sinne, vthan war j reddhogha. Ty haffuer Gudh the naturligha quistar icke skonat, see til, at han icke heller skonar tigh.
Så see nu här Gudz godheet och strengheet. Strengheten på them som föllo, och godheten på tigh, så framt tu bliffuer j godhetenne, annars warder tu ock affhuggen. Och the inimpas igen, om the icke bliffua j otroonne, Ty Gudh är mechtigh åter inimpa them. Ty äst tu aff itt naturlighit willolioträä affhuggen, och föruthan naturen inimpat vthi itt sanskylligt olioträä, Huru mykit meer mågha the, som naturlighe quistar äro, inimpas vthi sitt eghit olioträä.
Käre brödher, Jagh wil icke fördölia idher thenna hemligheet, på thet j icke skolen hogmodhas widh idher sielffua, at blindheten är Jsrael endeels wedherfaren, til tess Hedhninganars fulheet inkommen är, och så warder hele Jsrael saligh. Såsom scriffuit är, Aff Zion skal then komma, som friya skal, och affwenda ogudhachtigheten aff Jacob. Och thetta är mitt Testament medh them, tå iagh borttagher theras synder. Effter Euangelium håller iagh them för owener för idhra skul, men effter vthkorelsen haffuer iagh them käär för fädherna skul.
Ty Gudz gåffuor och kallelse äro sådana, at han kan them icke ångra. Ty såsom ock j foordom icke troodden på Gudh, och haffuen doch nu offuer theras otroo fått barmhertigheet. Så haffua ock nu the icke welet troo på then barmhertigheet, som idher wedherfaren är, at them måtte ock barmhertigheet wedherfaras. Ty Gudh haffuer alt beslutet vnder otroo, På thet han skal förbarma sigh offuer alla.
O hwilken diwpheet aff then rijkedom, som är, bådhe i Gudz wijsdom och kundskap, Huru obegripeligha äro hans domar, och oranssakelighe hans wäghar. Ty hoo haffuer kendt HErrans sinne? Eller hoo haffuer warit hans rådhgiffuare? Eller hoo haffuer giffuit honom någhot tilförenna, thet honom skal betalat warda? Ty aff honom, och jgenom honom, och j honom, äro all ting, Honom ware ära j ewigheet, Amen.
XII.Capitel.
SÅ förmanar iagh nu idher, käre brödher, widh Gudz barmhertigheet, at j vthgiffuen idhor lekamen til itt offer, som är leffuande, heligt och Gudhi behagelighit, idhra skäligha Gudztienst. Och håller idher icke effter thenna werldenne, vthan förwandlen idher medh idhars sinnes förnyielse, at j måghen förfara, hwadh Gudz godhe, behagelighe, och fulkomlighe wilie är. Ty iagh sägher jgenom then nådh som migh giffuen är, hwariom och enom aff idher, at ingen hålle meer aff sigh, än honom böör hålla, Vthan hålle sigh så at ther är måtta medh, effter som Gudh haffuer vthdelat huariom och enom troonnes mått.
Ty såsom wij vthi en lekamen haffue monga lemmar, Men alle lemmar haffua icke alt samma embete, Så äre wij nu monge en lekamen j Christo, men inbyrdes äre wij hwar annars lemmar, och haffue åtskilieligha gåffuor, effter then nådh som oss giffuin är. Haffuer någhor itt embete, så achte han ther på. Lärer någhor, så achte han på lärona. Förmanar någhor, så achte han på förmaningen. Giffuer någhor, så giffue vthi eenfaldigheet. Regerar någhor, så regere medh vmsorgh. Gör någhor barmhertigheet, så göre thet medh frögd.
#1397
Kärleken ware vthan skrymtan. Hater thet onda, bliffuandes widh thet gott är. Warer hwar medh annan wenlighe vthi brodherligh kärleek. Then ene förekomme then andra medh inbyrdes hedher. Warer icke tröghe vthi thet j haffuen för hender. Warer brinnande j Andanom. Skicker idher effter tijdhen. Warer gladhe j hoppet. Tolighe j bedröffuelse. Håller på bidhia. Deler idhart til the helighas nödtorfft. Taler wel om them som gå effter idhart arghasta, Taler wel, och vnsker them icke ondt. Glädhiens medh them som gladhe äro, Och gråter medh them som gråta. Eens til sinnes medh hwar annan. Håller icke mykit aff idher sielffua, Vthan håller idher lijka widh them som ringa äro. Håller idher icke sielffua för kloka. Görer ingom ondt för ondt. Winlegger idher om thet som ärlighit är, {in för} [inför] hwar man.Om möghelighit är, så mykit som til idher ståår, så haffuer fridh medh alla menniskior. Hempnens idher icke sielffue, käre wener, vthan läter (Gudz) wredhe haffua rwm. Ty thet är scriffuit, Mijn är hemden, Jagh skal wedhergellat, sägher HERREN.
Om nu tin owen hungrar, så giff honom maat, Törster han, så giff honom dricka. När tu thet gör, så församlar tu glödhandes kohl på hans hoffuudh. Lät tigh icke offuerwunnen warda aff thet onda, vthan öffuerwinn thet onda medh thet godha.
XIII. Capitel.
HWar och en ware Offuerhetenne som wellet haffuer vnderdånigh. Ty ingen Offuerheet är, vthan aff Gudhi. Then Offuerheet som är, hon är skickat aff Gudhi. Therföre, hoo sigh setter emoot Offuerheten, han setter sigh emoot Gudz skickelse. Men the som settia sigh ther emoot, the skola få en doom offuer sigh. Ty the som wellet haffua, äro icke them til reddhogha som wel göra, vthan them som illa göra. Wilt tu icke fruchta för Offuerheten, så gör thet gott är, så fåår tu prijs aff honom, Ty han är Gudz tienare, tigh til godho. Men gör tu thet ondt är, så må tu rädhas, Ty han bär icke swerdet förgeffues, vthan han är Gudz tienare, en hempnare honom til straff som illa gör.
För then skul moste man wara vnderdånigh, icke allenast för straffet skul, vthan ock för samwetet skul. Therföre mosten j ock giffua skatt, Ty the äro Gudz tienare, som sådant skola sköta. Så giffuer nu hwariom och enom thet j plichtighe ären, Them skatt, som skatt bör, Them toll, som toll bör, Them rädzl, som rädzl tilhörer, Them hedher, som hedher tilhörer.
Warer ingom någhot skyllighe, vthan at j elskens inbyrdes. Ty then som elskar then andra, han haffuer fulbordat Laghen. Ty thet som sagdt är, Tu skalt icke göra hoor. Tu Exodi skalt icke dräpa. Tu skalt icke stiela. Tu skalt icke bära falskt witne. Tu skalt icke begära, Och annat sådant bodh, thet beslutes j thetta ordet, Tu skalt elska tin nästa som tigh sielff. Kärleken gör sin nästa intet ondt. Så är nu kärleken Lagsens fulbordan.
Och medhan wij sådant wete, nemligha, tijdhen, at nu är stunden til at vpstå aff sömpnen (effter wår saligheet är nu närmer, än tå wij trooddet) Natten är framfaren, och daghen är kommen. Therföre lät oss bortkasta mörkersens gerningar, och jklädha oss liwssens wapn. Lät oss ärligha wandra såsom om daghen, icke j fråtzerij och dryckenskap. Jcke j kamrar och okyskheet. Jcke j kijff och nijt, Vthan jklädher idher HErran Jesum Christum. Och foordrer kötet, doch icke til käti.
XIIII.Capitel
#1398
THen swagha j troonne, tagher vp, och bekymrer icke samwetet. Then ene troor, at han må allahanda äta, men then som swagh är, han äter kåål. Then ther äter, han förachte icke honom, som icke äter. Och then som icke äter, han döme icke honom som äter. Ty Gudh haffuer honom vptaghet. Hoo ästu som dömer eens annars tienare? Sinom eghnom Herra ståår han eller faller, men han kan wel warda ståndande, Ty Gudh är wel mechtigh til at göra honom ståndande. Then ene gör åtskildnat emellan dagh och dagh, then andre håller alla daghar lijka. Hwar och en ware wiss j sitt sinne, Hwilken som achtar någhon dagh, thet gör han HErranom, Och hwilken icke achtar någhon dagh, han gör thet ock HErranom. Hwilken som äter, han äter HErranom, Ty han tackar Gudhi. Then ther icke äter, han icke äter HErranom, och tackar Gudhi. Ty ingen aff oss leffuer sigh sielffuom, och ingen döör sigh sielffuom. Leffue wij, så leffue wij HErranom, Döö wij, så döö wij HErranom. Ehwadh wij nu leffue eller döö, så höre wij HErranom til. Ty Christus är ther på bådhe dödh och vpstånden, och åter leffuande worden, at han skal wara HErre, bådhe offuer leffuandes och dödha.
Men tu hwj dömer tu tin brodher? Eller tu andre, Hwj förachtar tu tin brodher? Ty wij moste alle stå fram för Christi domstool. Såsom scriffuit ståår, Så sant som iagh leffuer, sägher HERREN, Migh skola all knää böyas, och alla tungor skola bekenna Gudh. Så moste nu hwar och en aff oss göra Gudhi rekenskap för sigh sielff. Therföre lät oss nu icke meer döma hwar annan. Vthan dömer heller så, at ingen förtörnar sin brodher eller förarghar.
Jagh weet wel, och är thes wiss j HErranom Jesu, at ingen ting äro aff sigh sielff meenligh, Vthan then som håller thet för meenlighit, honom är thet meenlighit. Doch om tin brodher warder bedröffuat offuer tin maat, så wandrar tu allaredho icke effter kärleken. Förderffua icke medh tin maat, then som Christus haffuer lidhit dödhen före. Therföre flyr thet så, at idhart godha icke warder vndergiffuit menniskiors förtaal. Ty Gudz Rike är icke maat eller dryck, vthan retferdigheet och fridh, och frögd j them helgha Anda. Then ther vthi tienar Christo, han är Gudhi teck, och menniskiomen bepröffuat.
Så lät oss nu fara effter thet som til fridz tienar, och thet som tienar til förbätring inbyrdes. Förderffua icke för maat skul Gudz werck. All ting äro wel reen, men honom är thet icke gott, som äter medh sitt samwetz förkrenckelse. Gott är tigh, at tu äter intet kött, eller dricker intet wijn. Ey heller någhot ther tin brodher stöter sigh på, eller förarghas eller förswaghas. Haffuer tu troon? Så haff henne när tigh sielff för Gudhi. Saligh är then som sigh intet samwet gör, om thet han bepröffuar. Men then som twiffuelachtigh är, äter han, så är han fördömd, Ty han äter icke aff troon. Ty alt thet icke gåår aff troonne, thet är synd.
XV.Capitel.
SKole ock wij som starcke äre, dragha theras skröpligheet som swaghe äro, och icke teckias oss sielffuom. Så skicke sigh hwar och en aff oss, at han måtte teckias sin nästa til godho, til förbätring, Ty ock Christus tecktes icke sigh sielffuom, vthan såsom scriffuit ståår, Theras försmädhelse som tigh försmädha, haffua fallet offuer migh. Ty hwadh som helst oss förescriffuit är, thet är scriffuit oss til lärdom, at wij genom tolamodh och Scrifftennes tröst skola haffua een förhopning. Men Gudh som tolamodh 
#1399 och trösten giffuer, giffue idher, at j ären inbyrdes eens til sinnes, effter Jesum Christum, at j medh enom hogh och medh enom munn måghen prijsa Gudh, och wårs HErras Jesu Christi Fadher. Therföre vptagher hwar then andra, såsom ock Christus haffuer vptaghit oss til Gudz äro.
Men iagh sägher, at Jesus Christus war omskärelsens tienare, för Gudz sanning skul, til at fast göra thet löffte som til fädhernar skeedde. Men at Hedhninganar skola ära Gudh för barmhertigheten skul, Såsom scriffuit är, För then skul skal iagh prijsa tigh jbland Hedhninganar, och siunga tino nampne. Och åter sägher han, Glädhiens j Hedhningar medh hans folck. Och än tå sedhan, Loffuer HErran alle Hedhningar, och prijser honom all folck. Och åter sägher Jsaias, Thet skal wara Jesse root, och then som vpstå skal at rådha offuer Hedhninganar, På honom skola Hedhninganar hoppas. Men Gudh som hoppet giffuer, vpfylle idher medh alla frögd och fridh j troonne, at j haffuen itt fulkommelighit hop, genom thens helgha Andas krafft.
Mine brödher, Jagh weet wel sielff aff idher, at j ären fulle aff godheet, vpfylte med all kundskap, förmåendes förmana hwar then andra. Doch likwel brödher, haffuer iagh scriffuit idher eendeels dristeligha til, at {kommat} [komma] idher til sinnes, för then nådh skul som migh giffuen är aff Gudhi, at iagh skal wara Jesu Christi tienare jbland Hedhninganar, offrandes Gudz Euangelium, At Hedhninganar skola warda itt offer, Gudhi anammelighit, helghat genom then helgha Anda. Therföre haffuer iagh, ther iagh må beröma migh aff jgenom Christum Jesum, j thet Gudhi tilhörer. Ty iagh drijstar icke någhot tala, thet icke Christus werckadhe jgenom migh, til at göra {Hedh ninganar} [Hedhninganar] lydhachtigha genom ord och gerningar, genom tekns och Vnders krafft, och genom Gudz Andas krafft, Så at jfrå Jerusalem, och the land ther om kring liggia alt in til Jlliricum, haffuer iagh vpfylt Christi Euangelium. Och beflijtat migh at predica Euangelium, ther Christus icke eens hadhe warit nemd, På thet iagh icke skulle byggia på eens annars grund, vthan såsom scriffuit ståår, Them som intet haffuer kungiordt warit om honom, de skola thet see, Och the som aff honom intet hördt haffua, the skola thet förstå.
Thet är ock saken, hwarföre iagh offta haffuer warit förhindrat at komma til idher. Nu, effter iagh icke meer rwm haffuer j thenna landen, och haffuer doch j mong åår åstundat komma til idher, Tå iagh reser vthi Hispanien, wil iagh komma til idher. Ty iagh hoppas, at tå iagh reser ther jgenom, skal iagh få see idher, Och sedhan warda aff idher holpen tijt at komma. Doch at iagh jw först någhon lust haffuer hafft aff idhor vmgengelse.
Men nu faar iagh hädhan til Jerusalem, til at göra them helighom tienst. Ty the som boo vthi Macedonia och Achaia, haffua beleeffuat göra någhon vndsetning them fattighom helighom som äro i Jerusalem. Ty the haffua så beleeffuat, och äro them ock plichtighe. För then skul, at effter the haffua delat medh Hedhninganar sijn andeligha ting, är tilbörlighit, at the äro them til tienst medh theras lekamligha ting. Tå iagh nu thet bestelt haffuer, och försiglt them thenna frucht, wil iagh komma tilbaka igen, och genom idhar stadh fara til Hispanien. Men iagh weet, när iagh kommer til idher, warder iagh kommande medh Christi Euangelij fulkomligha welsignelse.
Men käre brödher, Jagh förmanar idher genom wår HErra Jesum Christum, och jgenom Andans kärleek, at j migh vthi mitt arbete hielpen medh idhra böner för migh til Gudh, at iagh må frelst warda jfrå the otroghna j Judea. Och at mijn tienst, som iagh gör j Jerusalem, må anammeligh warda them helighom, At iagh må medh glädhi komma til idher, genom Gudz wilia, och wedherquekia migh medh idher. Men fridzens Gudh ware medh idher allom, Amen.
#1400
XVI.Capitel.
JAgh befaler idher wåra syster Phebe, hwilken är j Församlingennes tienst j Kenchrea, at j henne vndfången j HErranom, såsom helghon höffues. Och görer henne bijstånd j all ärende, ther hon idher behöffuer, Ty hon haffuer mongom, ock jemwel migh sielffuom, warit til godho.Helser Priscam och Aquilam mina hielpare j Christo Jesu, hwilke för mitt lijff haffua wåghat sin hals, them tackar icke allenast iagh, vthan ock alla Hedhningars Församlingar. Helser ock Församlingena j theras hws. Helser Epenetum min elskeligha, hwilken war then första frucht j Achaia j Christo. Helser Mariam, then ther mykit arbete för oss hafft haffuer. Helser Andronicum och Juniam mina frender och medfångar, the ther merckelighe äro jbland Apostlanar, the ther ock för migh woro j Christo. Helser Ampliam min elskeligha j HErranom. Helser Vrbanum wår hielpare j Christo, och Stachin min elskeligha. Helser Apellam, then ther bepröffuat är j Christo. Helser them som äro aff Aristobuli hws. Helser Herodionem min frenda. Helser them som äro aff Narcisci hws j HErranom. Helser Tryphenam och Tryphosam, the ther arbeta j HErranom. Helser Persiden mina elskeligha, som mykit arbetat haffuer j HErranom. Helser Rufum then vthkoradha j HErranom, och hans modher och mina. Helser Asyncritum, Phlegontem, Herman, Patroban, Hermen, och the brödher som medh them äro. Helser Philologum och Julian, Nereum och hans syster, och Olympam, och all helghon när them. Helser idher inbyrdes medh en heligh kuss. Helsa idher Christi Församlingar.
Käre brödher, Jagh förmanar idher, at j haffuen vpseende på them som twist och förarghelse åstadh komma, emoot then lärdom som j haffuen lärdt, och wijker jfrå them. Ty sådana tiena icke HErranom Jesu Christo, vthan sinom bwk, och jgenom sööt ord och smekiande taal förföra theras hierta som meenlöse äro. Ty idhar lydhachtigheet är vthkommen til hwar man. Therföre frögdar iagh migh offuer idher. Men iagh wil, at j ären wijse på thet godha, och enfallighe på thet onda. Men fridzens Gudh förträdhe Satanam vnder idhra fötter snarligha. Wårs HErras Jesu Christi nådh ware medh idher.
Helsar idher Timotheus min medhielpare, och Lucius och Jason, och Sosipater, mine frender. Helsar iagh Tertius idher, som breffuet scriffuit {haff uer} [haffuer] j HErranom. Helsar idher Gaius, min och hela Församlingennes werd. Helsar idher Erastus stadzens Rentomestare, och Quartus brodhren. Wårs HErras Jesu Christi nådh ware medh idher allom, Amen.
Men honom som macht haffuer at stadfesta idher effter mitt Euangelium och Predican aff Jesu Christo, effter hemlighetennes vppenbarelse, then aff ewigh tijdh här til haffuer förteghat warit, Men nu {vppen barat} [vppenbarat] och kungiordt jgenom Propheternars scriffter, aff ewigha Gudz befalning, På thet troon skal få lydhachtigheet jbland alla Hedhningar.Gudhi, som är allena wijs, ware prijs och ära, genom Jesum Christum j ewigheet, AMEN. 
Til the Romare.
Send jfrå Corintho medh Pheben, som j Församlingennes tienst war j Kenchrea.

S.Pauli Epistel then första till the Corinther.

I. Capitel.
Paulus kallat til Jesu Christi Apostel genom Gudz wilia, och Sosthenes brodheren. 
Gudz Församling som är j Corintho, them helgadhom genom Christum Jesum kalladhom helighom, samt medh allom them, som åkalla wårs HErras Jesu Christi nampn, vthi hwart och itt rwm, theras och wårt.
Nådh ware idher, och fridh aff Gudhi wårom Fadher, och HErranom Jesu Christo.
Jagh tackar min Gudh altijdh för idhra skul, för then Gudz nådh som idher giffuin är genom Christum Jesum, at j vthi all stycke rijke wordne ären, genom honom j all ord och all kundskap. Såsom Predicanen om Christum j idher krafftigh worden är, så at idher icke fattas någhor gåffua, och wenten wårs HErras Jesu Christi vppenbarelse. Hwilken idher ock stadhfester in til endan, at j ostraffelighe ären på wårs HErras Jesu Christi dagh. Ty Gudh är trofast, genom hwilken j kalladhe ären, til hans Sons Jesu Christi wårs HErras deelachtigheet.
#1403
Men käre brödher, Jagh förmanar idher widh wårs HErras Jesu Christi nampn, at j talen alle itt, och at jbland idher ingen twedregt är, Vthan at j ären fulborda vthi itt sinne och eenne mening. Ty migh är förekommet, mine brödher om idher, medh them som tiena Chloe, at jbland idher äro trättor. Men iagh sägher, som hwar och en aff idher sägher, Jagh är Paulisk, Jagh är Apollisk, Jagh är Cephisk, och iagh är Christisk. Mon Christus wara syndrat? Mon Paulus wara korssfest för idher? Eller ären j döpte j Pauli nampn? Jagh tackar Gudh, at iagh ingen idhra döpt haffuer, vthan Crispum och Gaium, At ingen kan säya, at iagh haffuer j mitt nampn döpt. Teslikes döpte iagh Stephane hwssfolck, Sedhan weet iagh icke, om iagh någhon annan döpt haffuer.
Ty Christus haffuer icke sendt migh til at döpa, vthan til at förkunna Euangelium, Jcke medh klookt taal, På thet Christi korss icke skulle om intet warda. Ty thet taal om korsset, är en galenskap them som förtapas, men oss som salighe wardom, är thet een Gudz krafft, Ty scriffuit är, Jagh skal om intet göra the Wijsas wijsdom, Och the Förständigas förstånd skal iagh förkasta. Hwar äro the kloke? Hwar äro the Scrifftlärde? Hwar äro thenna werldennes Wijse? Haffuer icke Gudh thenna werldennes wijsheet giordt til galenskap?
Ty effter werlden icke kunde genom sin wijsdom kenna Gudh i hans wijsdom, så tecktes Gudhi medh dårachtigha predican frelsa them som troo. Effter thet Judarna begära tekn, och Grekerna sökia effter wijsheet, Men wij predike then korssfesta Christum, Judomen een förargelse, och Grekornen en galenskap. Men them samma Judom och Grekom som kalladhe äro, predike wij Christum Gudz krafft, och Gudz wijsdom, Ty Gudz galenskap är wijsare än menniskior, och Gudz swagheet är starckare än menniskior.
Käre brödher, seer på idhor kallelse, Jcke monge kötzligha Wijse, icke monge mechtighe, icke monge Ädhlingar äro kalladhe,Men thet som galet war för werldenne, haffuer Gudh vthwaldt, På thet han skulle göra the Wijsa til skam. Och thet swagt war för werldenne, haffuer Gudh vthwaldt, På thet han skulle göra thet til skam, som starckt är. Och thet som war oädhla och förachtat för werldenne, haffuer Gudh vthwaldt, och thet intet är, På thet han skulle göra thet til intet, som någhot är. På thet intet kött skal kunna beröma sigh för honom. Aff hwilkom j ock ären j Christo Jesu, then oss aff Gudhi är giord til wijsdom, och til retferdigheet, och til helghelse, och til förlosning. På thet (som scriffuit ståår) Then som berömer sigh, han beröme sigh j HErranom.

II. Capitel.
OCh iagh käre brödher, Tå iagh kom til idher, kom iagh icke med högh ord, eller högh wijsdom, at förkunna idher Gudz witnesbyrd. Ty iagh hölt migh icke ther före, at iagh någhot wiste jbland idher, vthan Jesum Christum och honom korssfestan. Och iagh war medh idher j swagheet och medh reddhogha, och medh mykit bäffuande. Och mitt taal, och mijn predican war icke j konsteligh ord effter menniskiors wijsdom, vthan vthi Andans, och krafftennes bewijsning, At idhor troo icke skal stå på menniskiors wijsdom, vthan på Gudzkrafft.
Men thet wij tale om, är wijsdom när the fulkompneligha, doch icke thenna werldennes, eller thenna werldennes Öffuerstars wijsdom, hwilke förgåås. Men wij tale om then hemligha fördolda Gudz wijsdom, then Gudh för werldennes begynnelse förskickat haffuer til wåra herligheet, hwilken ingen aff thenna werldennes Förstar kendt haffuer, Ty om the then kendt hadhe, så 
#1404 hadhe the aldrigh korssfest herlighetennes HErra. Vthan såsom scriffuit är, Thet intet ögha seedt haffuer, och intet öra hördt, och vthi ingen menniskios hierta stighit är, thet haffuer Gudh bereedt them, som honom elska.
Men oss haffuer Gudh thet vppenbarat genom sin Anda, Ty Anden vthranssakar all ting, Ja, ock Gudz diwpheet, Ty hwilken menniskia weet hwadh j menniskionne är, vthan menniskionnes ande som är j henne? Så weet ock ingen hwadh j Gudhi är, vthan Gudz Ande. Men wij haffue icke fått thenna werldennes anda, vthan then Anda som är aff Gudhi, at wij weta kunne hwadh oss aff Gudhi giffuit är. Hwilket wij ock tale, icke medh sådana ord som menniskligh wijsdom lärer, vthan medh så dana ord som then helghe Ande lärer, och dömom andeligha saker andeligha. Men then naturligha menniskian förnimmer intet aff thet Gudz Anda tilhörer, Ty thet är honom en galenskap, och kan icke begripat, Ty thet moste andeligha dömas. Men then andelighe öomer all ting, och warder ait ingom dömd. Ty hoo haffuer kendt HERRANS sinne? Eller hoo wil vnderwijsa honom? Men wij haffue Christi sinne.

III. Capitel.
OCh iagh käre brödher, kunde icke tala medh idher såsom medh andelighom, vthan såsom medh kötzlighom, såsom medh barnom j Christo. Miölk haffuer iagh giffuit idher dricka, och icke maat, Ty j förmåtten thet icke. Ey heller än nu förmåghen för then skul j ären än nu kötzlighe, Ty medhan jbland idher är nijt och kijff och twedregt, ären j icke tå kötzlighe, och wandren effter menniskio sett? Ty tå en sägher, Jagh är Paulisk. Och then andre sägher, Jagh är Apollisk, ären j icke tå kötzlighe?  Hoo är nu Paulus? Hoo är Apollo? Annat än tienare genom hwilka j haffuen anammat troon, och doch som Gudh haffuer hwariom och enom giffuit. Jagh haffuer plantat, Apollo haffuer watnat, Men Gudh haffuer giffuit wexten. Så är nu han intet som plantar, icke heller han som watnar, Vthan Gudh som wexten giffuer.
Men then som plantar, och then som watnar, then ene är som then andre. Men hwar och en skal få sijn löön effter sitt arbete. Ty wij äre Gudz medhielpare, j ären Gudz åkerwerck, Gudz bygning. Jagh aff Gudz nådhe, som migh giffuin är, haffuer lagdt grundwalen, såsom en wijs Byggiomestare, en annar bygger ther vppå. Men hwar och en see til huru han bygger ther vppå. Ty en annan grund kan ingen leggia, än then som lagder är, hwilken är Jesus Christus. Hwar nu någhor bygger på thenna grund guld, silffuer, ädhla stenar, trää, höö, strå, så warder hwars och eens werck vppenbart, Ty daghen skal görat klart, hwilken j eelden uppenbar warder, och hurudana hwars och eens werck är, thet skal eelden bepröffua. Warder någhors werck bliffuandes, som han ther vppå bygdt haffuer, så fåår han löön. Men warder någhors werck förbrendt, så warder han straffat, Men han sielffuer warder saligh, doch såsom genom eeld.
Weten j icke at j ären Gudz Tempel, och at Gudz Ande boor j idher? Hwilken Gudz Tempel förderffuar, honom skal Gudh förderffua. Ty Gudz Tempel är heligt, hwilket j ären. Jngen bedraghe sigh sielff. Hwilken jbland idher läter sigh tyckia at han är wijs, han warde galen j thenna werld, at han må warda wijs. Ty thenna werldennes wijsheet är galenskap för Gudhi. Effter som scriffuit är, Han griper the Wijsa vthi theras klokheet. Och åter, HERREN weet the Wijsas tankar, at the äro fåfengelighe. Så beröme sigh ingen aff menniskior. Alt är thet idhart, ware sigh Paulus eller Apollo, 
#1405 ware sigh Cephas eller werlden, ware sigh lijffuet eller dödhen, ware sigh thet nu är eller thet komma skal, alt är thet idhart, Men j ären Christi, och Christus är Gudz.

IIII. Capitel.
THer skal man hålla oss före, at wij äre Christi tienare, och skaffare til Gudz hemligheet. Nu söker man intet jbland skaffarenar annat, än at the finnas mågha troghne. Men migh är thet een ringa ting, at iagh warder dömd aff idher, (menniskeller aff menniskligh dagh. Dömer iagh migh icke heller sielff. Jagh weet intet medh migh, doch ther vthinnan är iagh icke retferdighat, Men HErren är then migh dömer. Therföre dömer icke förr än tijdh är, så lenge at HErren kommer, hwilken ock skal låta komma thet j liwset, som j mörkrena fördoldt är, och vppenbara hiertas anslagh, och tå warder hwariom och enom prijs aff Gudhi.
Thetta haffuer iagh, käre brödher, vthtydt på migh och på Apollo för idhra skul, at j aff oss lära måtten, at ingen hålle meer aff sigh än som nu scriffuit är, På thet j icke hogmodhens emoot hwar annan för någhors manz skul. Ty hoo framsetter tigh? Eller hwadh haffuer tu, thet tu icke vndfått haffuer? Haffuer tu thet vndfått, hwj berömer tu tigh tå, lijka som tu thet icke vndfått hadhe? J ären nu mätte, J ären nu rijke wordne, J regneren vthan oss, Och gåffue Gudh at j regneradhen, på thet wij ock måtte regnera medh idher.
Men migh tycker, at Gudh haffuer vthgiffuit oss Apostlar för the alraringasta, såsom the ther dödhenom äro empnadhe. Ty wij äro wordne itt Wijdhunder werldenne, och Änglomen och menniskiomen. Wij äre dårar för Christi skul, men j ären kloke j Christo. Wij swaghe, j starcke. J herlighe, wij förachtadhe. Alt in til thenna tijdh, lijdhe wij bådhe hunger och torst, och äre nakne, och warde kindpustadhe, och haffue intet wist heman, och arbetom, werckandes medh wåra eghna hender. Tå wij bliffue bannadhe, welsigne wij. Tå wij bliffue förfolgde, lijdhe wij. Tå wij bliffue hädde, bidhies wij före, såsom werldennes affskrap äre wij wordne, Thet är, wij warde hwars manz affhugg til thenna dagh.
Thetta scriffuar iagh icke för then skul, at iagh wil skemma idher, Men iagh förmanar idher såsom mijn kära barn, Ty om j än hadhen tiyotusend tychtomestare j Christo, så haffuen j doch icke monga fädher, Jagh haffuer födt idher j Christo Jesu genom Euangelium. Ther före förmanar iagh idher, warer mine effterföliare. För samma saak skul haffuer iagh sendt til idher Timotheum, hwilken är min käre son, och troghen j HErranom, at han skal dragha idher til minnes mina wäghar som äro j Christo, såsom iagh allestädz, och j alla Församlingar lärer.
Somlighe aff idher äro så vpbläste, lijka som iagh icke skulle komma til idher. Men iagh wil innan en kort tijdh komma, om HErren wil, Och tå skal iagh röna, icke theras ord som så vpbläste äro, vthan krafft. Ty Gudz Rike ståår icke j ordom, vthan j krafft. Hwadh wilien j? Skal iagh komma medh rijss til idher, eller medh kärleek och sachtmodighom Anda? 

V. Capitel.
#1406
THet gåår itt almennelighit rychte, at bolerij är jbland idher, och sådant bolerij ther ock icke Hedhninganar weta aff säya, at en haffuer sins fadhers hustru. Och j ären vpbläste, ther j mykit heller skullen haffua sörgdt, På thet at then sådant bedriffuit haffuer, måtte vthkastas jfrå idher. Men iagh såsom then med kroppen fråwarandes är, doch medh andan närwarandes, haffuer allaredho såsom närwarandes beslutit j wårs HErras Jesu Christi nampn, vthi idhor Församling medh minom anda, och samt medh wårs HErras Jesu Christi krafft, at then som thet så bedriffuit haffuer skal giffuas Satane j wold til kötzens förderff, På thet anden må saligh bliffua på HErrans Jesu dagh.
Jdhor berömelse är icke godh. Weten j icke, at litet swrdeegh försyrer hela deghen? Renser för then skul vth then gamla swrdeghen, at j måghen bliffua en ny deegh, såsom j ock ären osyradhe. Ty wij haffue ock itt Påschalamb, som är Christus, offradher för oss. Therföre låter oss hålla Påscha, icke vthi then gamla swrdeghen, och icke vthi ondskonnes och arghetennes swrdeegh, Vthan vthi reenhetennes och helighe, doch flyr thet sanningennes osyradhe deegh.
Jagh haffuer scriffuit idher til vthi breffuena, at j intet skullen haffua skaffa medh bolare. Thet menar iagh icke om thenna werldennes bolare, eller om girigha, eller om röffuare, eller om affgudha dyrkare, annars mosten j ryma vthu werlden. Men nu haffuer iagh scriffuit idher, at j skolen intet haffua skaffa medh them, nemligha, om någhor wore som kallas e brodher, och är en bolare, en girigh, en affgudha dyrkare, en skendare, en drinckare, eller en röffuare, Medh sådana skole j ock icke äta. Hwadh kommer migh widh döma them som vthe äro, dömen icke j them som inne äro? Men them som vthe äro, dömer Gudh. Driffuer ock sielffue then vth jfrå idher som onder är.

VI. Capitel
GJter någhor idhra som någhot haffuer vthe ståndandes medh en annan, sigh döma låta vnder the oretferdigha, och icke heller vnder the heligha? Weten j icke at the helighe skola döma werldena? Skal nu werlden dömas aff idher, ären j tå icke godhe nogh til at döma the ringa saker? Weten j icke, at wij skole döma Änglanar? Huru mykit meer timeligh ting? Men j, när j haffuen någhra saker om timeligh ting, så taghen j them som förachtadhe äro j Församlingenne, och settien them til domare. Jdher til blygd sägher iagh thetta. Är ther jw platt ingen wijs jbland idher? eller en som kan döma emellan sin brodher och brodher? Vthan then ene brodheren trätter medh then andra, och ther til in för the otroghna?
Thet är allaredho een brist medh idher, at j gå medh hwar annan til retta, Hwj låten j icke heller göra idher orett? Hwj låten j icke heller göra idher skadha? Ja j gören orett och skadha, och thet brödhromen. Weten j icke, at the oretferdighe icke skola erffua Gudz Rike? Farer icke wille, hwarken bolare, eller affgudha dyrkare, eller hoorkarla, eller the weeklingar, eller drengiaskendare, eller tiwffuar, eller girighe, eller drinckare, eller hädhare, eller röffuare, skola erffua Gudz Rike. Och thetta woren j somlighe, men j ären afftwaghne, j ären helghadhe, j ären retferdigadhe genom HErrans Jesu nampn, och genom wår Gudz Anda.
Jagh haffuer macht til alt, men thet är icke alt nyttigt. Jagh haffuer macht til alt, men ingen ting skal tagha migh fången. Maten til buken, och buken til maten, men Gudh skal bådhe maat och bwk til intet göra. Men kroppen icke til bolerij, vthan HErranom, och HErren kroppenom. Men
#1407 Gudh haffuer vpweckt HErran, han skal ock så vpweckia oss, genom sina krafft. Weten j icke, at idhra kroppar äro Christi lemmar? Skulle iagh nu tagha Christi lemmar, och göra ther skökio lemmar aff? Bortt thet. Eller weten j icke, at then sigh håller til een skökio, han bliffuer en krop medh henne? Ty the warda (sägher han) tw vthi itt kött. Men then som håller sigh til HErran, han är en Ande medh honom.
Flyyr bolerij. All synd som menniskian gör, är vthan kroppen. Men then som bedriffuer bolerij, han syndar på sin eghen krop. Eller weten j icke, at idhar krop är thens helgha Andas Tempel, som är j idher, hwilken j haffuen aff Gudhi, och ären icke idhre eghne? Ty j ären dyrt köpte. Therföre prijser nu Gudh vthi idhar krop, och j idhrom anda, hwilke Gudhi tilhöra.

VII. Capitel.
NV ther j migh om screffuen, swarar iagh. Thet är mannenom gott, at han intet befattar sigh medh hustru, Doch likwel til at vndfly bolerij, haffue hwar och en sina hustru, och hwar och een sin man. Mannen skal låta få hustrunne skylligh welwiliogheet, och sammalunda hustrun mannen. Hustrun haffuer icke sielff macht offuer sin eghen krop, vthan mannen. Sammalunda mannen haffuer icke macht offuer sin eghen krop, vthan hustrun. Dragher idher icke vndan för hwar annan, vthan thet skeer medh begges idhra samtyckio til en tijdh, at j måghe haffua toom til fasto och böner, och kommer så igen til sammans, at dieffuulen icke skal fresta idher för idhor okyskheet skul.
Men sådana sägher iagh idher effter tilstädhelse, och icke effter bodh. Vthan iagh wille heller, at alle menniskior woro såsom iagh är. Men hwar och en haffuer sina eghna gåffuo aff Gudhi, then ene så, then andre så. Them ogifftom och änkiom sägher iagh, Gott är them om the bliffua såsom ock iagh, Men kunna the icke hålla sigh, så giffte sigh, Ty thet är bätre giffta sigh än brinna.
Men them gifftom biudher, icke iagh, vthan HErren, Hustrun skilie sigh icke jfrå mannen. Skils hon ock jfrå honom, så bliffue ogifft, eller förlijke sigh medh mannen igen, Och mannen offuergiffue icke hustruna.
Them androm sägher iagh, icke HErren, Om så är, at en brodher haffuer ena otrogna hustru, och hon haffuer wilia til at boo medh honom, skilie tå han icke henne jfrå sigh. Och om een quinna haffuer en otroghen man, och han haffuer wilia til at bliffua när henne, skilie icke tå honom jfrå sigh, Ty then otroghne mannen är helghat genom hustruna, Och then otroghna hustrun är helghat genom mannen, Annars woro idhor barn oreen, men nu äro the heligh. Om ock then otroghne wil skilias, så lät honom skilias. En brodher eller syster är icke bunden til eghendom j sådana fallom, vthan j fridh haffuer Gudh kallat oss. Ty huru weest, tu quinna, om tu kant göra mannen saligh? Eller huru weest, tu man, om tu kant göra hustruna saligha? Doch såsom Gudh haffuer hwariom och enom vthdelat. 
Hwar och en såsom HErren honom kallat haffuer, så wandre han, och så stadgar iagh j alla Församlingar. Är någhor omskoren kallat, han begäre icke förhudh. Är någhor kallat j förhudhen, han läte icke omskära sigh. Omskärelsen är intet, och förhudhen är intet, Vthan hålla Gudz bodh. Hwar och en bliffue vthi then kallelse j hwilka han kallat är. Ästu kallat j träldom, haff ther ingen sorgh om, Doch kant tu frij warda, så bruka thet heller, Ty then som j träldom kallat är j HErranom, han är HErrans frij. Sammalunda ock then som kallat är j frijheet, han är Christi eghen 
#1408 worden. J ären dyrt köpte, bliffuer icke menniskiors trälar. Hwar och en, käre brödher, ther han vthi kallat är, ther bliffue han vthi när Gudhi.
Men om Jungfrwr haffuer iagh icke HErrans bodh, vthan iagh sägher mina mening, såsom then ther barmhertigheet fått haffuer aff HErranom til at wara troghen. Så menar iagh nu sådana wara gott, för then nödh som för handen är, at menniskionne skal gott wara, så bliffua. Ästu widh hustru bunden, begära icke skilias widh henne. Ästu ock vthan hustru, så begära icke hustru. Men giffter tu tigh, syndar tu intet. Och om een {Jung frw} [Jungfrw] giffter sigh, syndar hon intet. Doch warda sådana lijdhandes lekamligh bekymmer. Men iagh skonadhe idher gerna.
Men thet sägher iagh, käre brödher, tijdhen är kort. Offuer thetta, The som hustrur haffua, ware såsom the inga hadhe, Och the som gråta, såsom the intet grete, Och the som frögda sigh, såsom the frögdadhe sigh intet, Och the som köpa, såsom the behöllo thet intet, Och the som bruka thenna werldena, såsom the brukadhe icke. Ty thenna werldennes wesende förgåås.
Men iagh wille gerna, at j woren vthan omsorgh. Then ther ogifft är, han achtar thet HErranom tilhörer, huru han skal teckias HErranom. Men then som giffter sigh, han achtar hwadh werldenne tilhörer, at han skal behagha hustrunne. Och skil them åt een quinna, och een Jungfrw. Then som ogifft är, hon achtar thet HErranom tilhörer, at hon skal bliffua heligh, bådhe til krop och til Anda. Men then som giffter sigh, hon achtar thet werldenne tilhörer, huru hon skal behagha mannenom. Men thetta sägher iagh til thet som idher kan gagnelighit wara, och icke at iagh wil kasta band på idher, vthan på thet j skolen effterfölia thet ärlighit är, och bliffua widh HErran vthan alt hinder.
Men om någhor läter sigh tyckia, at thet icke wel skickar sigh medh hans Jungfrw, sedhan hon wel manwext är, och thet wil icke annars wara, så göre som han wil, han syndar intet, han läte henne giffta sigh. Men om en setter sigh fast före, effter han onödd är, och haffuer sin frij wilia, och besluter thetta j sitt hierta, at läta sina Jungfrw så bliffua, han gör wel. Then nu vthgiffter henne, han gör wel. Men then icke vthgiffter henne, han gör bäter. Hustrun är bunden til Laghen, så lenge hennes man leffuer. Men när hennes man är affsompnat, är hon frij at giffua sigh enom androm, hwem hon wil, Doch at thet skeer j HErranom. Men saligharen är hon, om hon så bliffuer, effter mitt sinne. Jagh menar, at iagh ock haffuer Gudz Anda.

VIII. Capitel.
MEn om affgudha offer wete wij, Ty wij haffue alle förstånd. Förståndet vpblääs, men kärleken förbätrar. Om någhor låter sigh tyckia at han weet någhot, han weet än nu intet huru honom bör weta,Men then som elskar Gudh, han är kend aff honom.
Så wete wij nu om then maat som offras affgudhar, at affgudhen är intet j werldenne, och at ingen Gudh är vthan en. Och ändoch någhre äro som kallas gudhar, hwadh thet är j himmelen eller på jordenne (såsom monge gudhar och monge Herrar äro) Så haffue wij doch allenast en Gudh, Fadhren, aff hwilkom all ting äro, och wij vthi honom, och en HErra Jesum Christum, genom hwilken all ting äro, och wij genom honom.
Men hwar man haffuer icke förståndet, Ty somlighe göra sigh än nu samwet om affgudhanar, ätandes thet för affgudha offer, Och effter theras 
#1409 samwet är swagt, warder thet ther medh befleckiat. Men maten främiar oss intet för Gudhi. Äte wij, så warde wij intet bätre ther medh, Äte wij icke, så warde wij ock icke thes sämbre.
Seer til likwel, at thenna idhor frijheet, icke kommer them til förarghelse, som swaghe äro. Ty om någhor fåår see tigh, tu som förståndet haffuer, sittia och äta thet affgudhom offrat är, warder icke tå hans samwet som swagt är, draghet ther medh, til at äta affgudha offret? Och så warder then swaghe brodhren offuer titt förstånd förtapat, then Christus haffuer lidhit dödhen före. När j såledhes synden på brödherna, och sarghen theras swagha samwet, tå synden j på Christum. Therföre om maten förarghar min brodher, wille iagh aldrigh äta kött til ewigh tijdh, På thet iagh icke skal wara minom brodher til förargelse.

IX. Capitel.
ÄÄr iagh icke en Apostel? Är iagh icke frij? Haffuer iagh icke seedt wår HErra Jesum Christum? Ären icke j mitt werck j HErranom? Är iagh icke androm en Apostel, så är iagh åt minsto idhar Apostel. Ty insiglet til mitt Apostlaembete ären j vthi HErranom. Them som migh frågha, är thetta mitt swar, Haffue wij icke macht til at äta och dricka? Haffue wij icke macht at vmföra medh oss een hustru som een syster är, såsom the andre Apostlar och HErrans brödher, och Cephas? Eller haffue iagh och Barnabas allena icke macht sammaledhes göra? Hoo tienar til krijgh på sin eghen sold någhon tijdh? Hoo planterar en wijngård, och icke äter aff hans frucht? Eller hoo wachtar en hiord, och äter icke aff hiordzens miölck?
Mon iagh tala sådant effter menniskio sett? Sägher ock icke Laghen thet samma? Ty vthi Mosi Lagh är scriffuit, Tu skalt icke binda munnen til på oxan som tröskar. Mon Gudhi wara vmsorgh om oxar? Sägher han icke thet alt för wåra skul? Ty för wåra skul är thet scriffuit, At then som plöyer, han skal plöya på een förhopning, Och then som tröskar, han skal tröska på een förhopning, at han må aff sitt hopp deelachtigh warda. Haffue wij nu såådt idher thet andelighit är, synes idher thet mykit wara, at wij vpskäre idhor lekamligha ting? Äro andre wordne deelachtighe j thenna machten när idher, Hwj icke mykit meer wij? 
Men wij haffue sådana macht icke brukat, vthan wij lijdhom allahanda, at wij icke någhot hinder göra skole Christi Euangelio.Weten j icke, at the som offra, the haffua sina näring aff offret? Och the som sköta Altaret, the warda ock Altaret åtniutande? Så haffuer ock HErren skickat, at the som förkunna Euangelium, skola ock haffua sina näring aff Euangelio. Men iagh haffuer thes intet brukat. 
Jagh scriffuar ock icke för then skul ther om, at så skee skal medh migh. Jagh wore heller dödh, än at någhor skulle mijn berömelse om intet göra. Ty at iagh förkunnar Euangelium, thes torff iagh icke beröma migh, Ty iagh moste thet göra, Och wee migh om iagh thet icke förkunnar.  Gör iagh thet gerna, så warder migh lönt, Men gör iagh thet nödigt, så är migh doch thet embetet befalt. Hwadh är tå nu mijn löön? Nemligha, at iagh predicar Christi Euangelium, och gör thet frij om suss, På thet iagh icke skal misbruka mina macht som iagh haffuer vthi Euangelio.
Therföre, ändoch iagh är frij för hwar man, haffuer iagh likwel giordt migh til hwars manz tienare, På thet iagh må winna thes flere. Judomen är iagh worden såsom en Jude, På thet iagh skal winna Judanar. Them som 
#1410 vnder Laghen äro, är iagh worden lijka som iagh vnder Laghen wore, På thet iagh skal winna them som vnder Laghen äro. Them vthan Lagh äro, är iagh worden lijka som iagh vthan Lagh wore (ändoch iagh icke är vthan Gudz Lagh, vthan är j Christi Lagh) på thet iagh them winna må, som vthan Lagh äro. Them swaghom, är iagh swagh worden, på thet iagh winna må the swagha. Jagh är hwariom manne worden allahanda, på thet iagh skal jw någhra saligha göra. Sådant gör iagh för Euangelij skul, på thet iagh skal warda thes deelachtigh.
Weten icke j, at the som löpa på wedhiobanen, alle löpa the, men en fåår Lönen? Löper så, at j fåån thet. Ty hwar och en som kempar, han haffuer återhåll j all ting. The ther vppå, at the skola få een förgengeligh krono, men wij een oförgengeligh. Men iagh löper icke såsom til någhot owist, Så kempar iagh icke, såsom then som hugger j wädhret, vthan iagh späker min lekamen och vnderkuffuar honom, På thet iagh icke predicar androm, och warder sielffuer straffelighen.

X. Capitel.
KÄre bröder, Jagh wil j skolen weta, at wåre fädher woro alle vnder skyyn, alle gingo the genom haffuet, och alle wordo the vnder Mose döpte j skynom och j haffuet. Och haffua alle enahanda andeligh maat ätet, och alle enahanda andeligh dryck drucket. Ty the drucko aff then andeligha klippon, som them med folgde, hwilken klippa war Christus. Men monge aff them woro icke Gudhi behaghelighe, Ty the wordo nedherslagne j öknenne.
Men thetta är oss skeedt til Exempel, at wij icke skola haffua begärelse til thet ondt är, såsom the begärelse hadhe. Warer icke heller affgudha dyrkare, såsom somlighe aff them, Som scriffuit är, Folcket satte sigh nedh at äta och dricka, och stodho vp til at leka. Läter oss icke heller driffua horerij, såsom somlighe aff them besmittadhe sigh medh horerij, Och föllo på en dagh try och tiwghu tusend. Läter oss ock icke fresta Christum, såsom somlighe aff them frestadhe honom, och wordo dräpne aff Ormar. Knorrer ock icke, såsom somlighe aff them knorradhe, och wordo dräpne aff Förderffuarenom.
Alt sådant wedherfoors them til itt Exempel, Men thet är oss scriffuit til een förwarning, på hwilken werldennes ende kommen är. Therföre then som läter sigh tyckia han ståår, han see til at han icke faller. Jdher haffuer ingen frestelse än nu på kommet, vthan then menniskligh är. Men Gudh är trofast, som icke läter idher frestas offuer idhra förmågho, vthan gör medh frestelsen en vthgång, så at j kunnen draghat. Therföre mine käreste, flyyr jfrå affgudha dyrkan.
Jagh talar såsom medh förståndighom, betrachten j hwadh iagh sägher, Welsignelsens kalk then wij welsigne, är icke han Christi blodz deelachtigheet? Thet brödhet som wij bryte, är icke thet Christi lekamens deelachtigheet? Ty thet är itt brödh, Så äre wij monge en lekamen, effter wij alle aff eno brödhe deelachtighe äre. Seer på Jsrael effter kötet. The som äta offret, äro the icke deelachtighe aff Altaret?
Hwadh skal iagh tå säya? Är affgudhen någhot? Eller är thet någhot som affgudhom offras? Ney. Men thet sägher iagh, at hwadh Hedhninganar offra, thet offra the diefflom och icke Gudhi. Nu wil iagh icke, at j skolen deelachtighe wara medh dieflomen. J kunnen icke dricka HErrans kalk, och dieffuulsens kalk. J kunnen icke deelachtighe wara aff HErrans boord, och dieffuulsens boord. Eller wilie wij reeta HErran? Mon wij wara starkare 
#1411 än han? Jagh haffuer macht til alt, men thet är icke alt nyttigt. Jagh haffuer macht til alt, men thet kommer icke alt til förbätring. Jngen söke sitt, vthan annars betsta.
Alt thet faalt är j kötbodhen, thet äter, och fråghen intet ther effter, för samwetet skul, Ty jorden är HERRANS, och alt thet ther på är. När nu en otroghen biwdher idher til gäst, och j wilien gå til honom, så äter alt thet idher förelegs, och fråghen intet ther effter, för samwetet skul. Men om tå någhor sägher til idher, Thetta är offrat affgudhom, så äter icke, för hans skul som thet vnderwijste, och för samwetet skul, Ty jorden är HERRANS, och alt thet ther på är. Samwetet (sägher iagh) icke titt, vthan thens andras. Ty hwar före skulle iagh läta döma mina frijheet aff eens annars samwet? Ty om iagh äter ther aff medh tacksäyelse, hwj skulle iagh tå lastat warda för thet iagh tackar före?
Hwadh j nu äten eller dricken, eller hwadh j gören, så görer alt Gudhi til äro. Warer sådana, at j ingen förarghe, huarken Juda eller Greek, eller Gudz Församling. Såsom ock iagh j all ting är allom til wilia, icke sökiandes mijn, vthan mongs manz nytto, at the mågha warda salighe. Warer mine effterföliare, såsom ock iagh Christi.

XI. Capitel.
KÄre brödher, Jagh prijsar idher at j tencken på migh j all stycke, och hållen thet sett som iagh idher föresatt haffuer. Så wil iagh, at j weta skolen, at Christus är huars och eens mans hoffuudh, Men mannen är quinnonnes hoffuudh, Men Gudh är Christi hoffuudh. Hwar och en man som bedher eller propheterar, och haffuer någhot på hoffuudhet, han skemmer sitt hoffuudh. Men een quinna som bedher eller propheterar medh oholdt hoffuudh, hon skemmer sitt hoffuudh. Ty thet wore icke annars än som hon wore rakat. Wil hon icke hölia sigh, så skäre ock håret medh aff. Nu effter thet ståår illa, at henne är håret affskoret eller affrakat, så hölie sigh.
Men mannen skal icke hölia sitt hoffuudh, Ty han är Gudz belete och ära, Men quinnan är manzens ära. Ty mannen är icke aff quinnonne, vthan quinnan aff mannenom. Och mannen är icke skapat för quinnonne skul, vthan quinnan för manzens skul. Therföre skal quinnan haffua ena Macht på hoffuudhet, för Änglanar skul. Doch är hwarken mannen vthan quinnona, eller quinnan vthan mannen, j HErranom, Ty såsom quinnan är aff mannenom, så ock mannen genom quinnona, Men altsammans aff Gudhi.
Dömer widh idher sielffua, om thet är deghelighit, at een quinna bedher Gudh ohold. Eller lärer icke naturen idher thet, at enom man är wanhedher om han haffuer longt håår? Men quinnonne een ära, at hon haffuer longt håår? Håret är henne giffuit til at skyla sigh medh. Är ther ock någhor jbland idher, then j thetta ärendet enträtten är, Han wete, at wij haffue icke then sedhen, och icke Gudz Församlingar heller.
MEn thetta moste iagh befala. Jagh kan icke prijsa, at j tilhopa kommen icke til förbätring, vthan til förwerring. J förstonne, När j kommen tilhopa j Församlingenne, hörer iagh, at jbland idher är skilachtigheet, thet iagh ock wel endeels troor. Ty jbland idher moste jw wara partij, på thet the retsinnighe skola warda vppenbare jbland idher. När j nu tilhopa kommen, så håller man tå icke HErrans natward. Ty hwar och en tagher sin eghen natward fram före åt. Och then ene hungrar, then andre är drucken.Haffuen
#1412 j nu icke hws, ther j vthi äta eller dricka måghen? Eller förachten j Gudz Församling, och skemmen them som intet haffua? Hwadh skal iagh säya idher? Skal iagh prijsa idher? Här vthi prijsar iagh idher intet.
Ty iagh haffuer vndfått aff HErranom thet iagh ock idher giffuit haffuer, Ty HErren Jesus, j then natten tå han förrådd wardt, toogh han brödhet, tackadhe, brööt thet, och sadhe, Tagher, äter, thetta är min lekamen, som för idher brytes, Thetta görer til mijn åminnelse. Sammalunda ock kalken effter natwarden, och sadhe, Thenne kalk är thet Nyia Testamentet j minom blodh, Thetta görer så offta j dricken til mijn åminnelse.
Ty så offta i äten aff thetta brödh, och dricken aff thenna kalk, skolen j förkunna HErrans dödh, til tess han kommer. Hwilken nu owerdeligha äter aff thetta brödh, eller dricker aff HErrans kalk, han bliffuer saker på HErrans lekamen och blodh. Men pröffue menniskian sigh sielffua, och äte så aff thet brödhet, och dricke aff then kalken. Ty then owerdeligha äter och dricker, han äter och dricker sigh sieffuom domen, icke åtskiliandes HErrans lekamen.
Therföre äro ock monge swaghe och krancke jbland idher, och en stoor deel soffua, Ty om wij sielffue dömde oss, så worde wij icke dömde. Men tå wij dömde warde, så warde wij nepste aff HErranom, på thet wij icke medh werldenne skola fördömde warda. Therföre käre brödher, När j tilhopa kommen til at äta, så bijdhe then ene then andra. Men hungrar någhor, han äte hema, på thet j icke tilhopa kommen til fördömelse. Thet andra wil iagh skicka, när iagh kommer.

XII. Capitel.
OM the andeligha gåffuor, wil iagh käre brödher, icke fördölia idher. J weten at j haffuen warit Hedhningar, och gått til the stumma affgudhar, effter som j förförde woren. Therföre gör iagh idher witterlighit, at ingen förbannar Jesum, som genom Gudz Anda talar. Och ingen kan kalla Jesum en HErra, vthan genom then helgha Anda.
Gåffuonar äro mongahanda, men Anden är en. Och embeten äro mongahanda, men HErren är en. Och kraffterna äro mongahanda, men Gudh är en, som alt werckar j allom. Vthi hwariom och enom bewijsa sigh Andans gåffuor til gagns. Them ena warder giffuit aff Andanom tala om wijssdom. Them andra tala om förstånd, aff samma Andanom. Enom androm troon, aff samma Andanom. Enom androm helbregda gåffua, aff samma Andanom. Enom androm vnderligh ting göra. Enom androm Prophetia. Enom  androm åtskilia Andar. Enom androm mongahanda tungomål. Enom androm tungomåls vthtydhelse. Men alt thetta werckar then samme ene Anden, delandes hwariom sitt, såsom honom teckes.
Ty såsom en lekamen är, och haffuer doch monga lemmar, men alle lemmar aff en lekamen, ändoch the äro monge, äro ord ocij gemingar, the doch en lekamen, Sammalunda ock Christus. Ty wij äre vthi enom Anda alle döpte til en lekamen, ehwadh wij äre Judar eller Greker, eghne eller frije, och haffue alle drucket en Anda. Ty lekamenen är icke en lem, vthan monge. När nu foten wille säya, Jagh är icke hand, Therföre är iagh icke aff lekamenom. Skulle han för then skul icke wara aff lekamenom? Och om örat wille säya, Jagh är icke ögha, Therföre är iagh icke aff lekamenom, Skulle thet för then skul icke wara aff lekamenom? Om hele lekamenen wore ögha, hwar bliffue tå hörslen? Wore han aller hörsl, hwar bliffue luchten?
Men nu haffuer Gudh satt lemmanar hwar för sigh, serdeles vthi lekamenen, såsom han wille. Om nu alle lemmar wore en lem, hwar bliffuo tå lekamenen? Men nu äro lemmanar monge, och lekamenen är en. Öghat kan 
#1413 icke säya til handena, Jagh behöffuer tigh intet. Eller hoffuudhet til fötterna, Jagh behöffuer idher intet. Vthan mykit meer the kropsens lemmar, som synas swaghast wara, äro oss mest aff nödhen, Och the wij hålle blygeligha wara, them legge wij mesta äron vppå. Och the oss snyppeligha synas, them prydhe wij alramest. Ty the som deghelighe äro, behöffua intet. Men Gudh haffuer så tilhopa mengt lekamenen, och the lemmar som någhot fattadhes, thes meer prydhelse tillagdt, På thet j lekamenen skal ingen skilachtigheet wara, Vthan alle lemmar skola then ene för then andra eens vmsorgh haffua. Och om en lem lijdher någhot, så lijdha alle lemmanar medh. Och om en lem warder herligha hållen, så frögda sigh alle lemmanar medh.
Men j ären Christi lekamen och lemmar, hwar effter sin deel. Och Gudh haffuer satt j Församlingenne först Apostlar, ther näst Propheter, sedhan Lärare, sedhan krafftwerckare, sedhan helbregdo gåffuor, hielpare, regerare, mongahanda tungomål. Äro the alle Apostlar? Äro the alle Propheter? Äro the alle Lärare? Äro the alle krafftwerckare? Haffua the alle helbregdo gåffuor? Tala the alle mong tungomål? Kunna the alle vthtydha? Men farer effter the yppersta gåffuonar, Och iagh wil än nu wij sa idher en kostelighare wägh.

XIII. Capitel.
OM iagh taladhe medh menniskiors och Änglars tungor, och hadhe icke kärleken, så wore iagh en liwdhande malm eller een klingande bielra. Och om iagh kunde prophetera, och wiste all hemligheet, och alt förstånd, och hadhe alla troo, så at iagh försatte bergh, och hadhe icke kärleken, så wore iagh intet. Och om iagh gåffue alla mina äghodelar the fattigha, och läte min lekamen brinna, och hadhe icke kärleken, så wore thet migh intet nyttigt.
Kärleken är toligh och mild. Kärleken affwundas intet, Kärleken skalkas intet, han vpbläses icke, han skickar sigh icke ohöffueligha, han söker icke sitt, han förtörnas icke, han tencker intet argt, han glädz icke offuer oretferdigheet, Men han frögdar sigh offuer sanningen. Han fördragher all ting, han troor all ting, han hoppas all ting, han lidher all ting. Kärleken tröttas icke, ändoch prophetierna skola återwenda, och tungomålen skola aff komma, och förståndet skal återwenda.
Ty wij förstå endeels, och prophetere endeels, Men tå thet kommer som fulkomlighit är, så wender thet åter som endeels är. Tå iagh war itt barn, taladhe iagh som itt barn, och hadhe sinne som itt barn, och hadhe barnsligha tanckar. Men sedhan iagh wardt man, ladhe iagh bortt thet barnslighit war. Ty wij see nu genom en speghel, vthi itt mörkt taal, men tå ansichte emoot ansichte. Nu kenner iagh endeels, men tå skal iagh kennat såsom iagh kend är. Men nu bliffuer troon, hoppet, kärleken, thenna try, Men störst jbland them är kärleken.

XIIII. Capitel.
FArer effter kärleken, winlegger idher om andeligha gåffuor, doch mest, at j propheteren. Ty then som talar medh tungomål, han talar icke menniskiom, vthan Gudhi, Ty ingen hörer ther til, Vthan han talar hemligheet i Andanom. Men then som propheterar, han talar menniskiomen til förbätring och til förmanelse och til tröst. Then som talar medh tungomål, 
#1414 han förbätrar sigh sielff, Men then som propheterar, han förbätrar Församlingen. Jagh wille wel, at j alle tala kunden medh tungomål, Men mykit heller at j propheteradhen. Ty then som propheterar, han är större än then som medh tungomål talar, Vthan han thet vthtydher, På thet Församlingen fåår någhor förbätring. Men nu käre brödher, Om iagh komo til idher, och taladhe medh tungomål, hwadh wore iagh idher nyttigh? Vthan iagh talar medh idher, antingen medh vppenbarelse, eller medh förstånd, eller medh prophetia, eller medh läro?
Haffuer sigh doch så medh the ting, som liwdh göra jfrå sigh, och doch intet lijff haffua, Såsom een pipa eller een harpa, tå the icke giffua åtskilielighit liwdh jfrå sigh, huru kan man weta hwadh pipat eller harpat är? Så ock om en baswn giffuer een owissa röst, Hoo gör sigh tå redho til strijdz? Så ock j, om j talen medh tungomål, och icke talen thet som förståås kan, huru skal man weta hwadh talat är? Ty j talen j wädhret.
Så mongahanda slagh är på rösterna j werldenne, och ingen aff them är otydheligh. När iagh nu icke weet vthtydhningen på rösten, bliffuer iagh honom som talar Barbarsk, Och then som talar, bliffuer för migh Barbarsk. Sammalunda ock j, Medhan j faren effter andeligha gåffuor, winlegger idher om Församlingennes betsta, at j noogh haffuen.
Therföre then som talar medh tungomål, han bidhie, at han må ock kunna thet vthtydha. När iagh nu bedher medh tungonne, så bedher min ande, Men mitt sinne är vthan frucht. Huru skal thet tå gå til? Nemligha så, Jagh skal bidhia j andanom, iagh skal ock bidhia medh sinnet. Jagh skal siunga j andanom, iagh skal ock siunga medh sinnet.
När tu nu welsignar j andanom, huru skal tå then som ståår j thens olärdas stadh, swara tigh Amen på tijn tacksäyelse? Effter han icke förståår hwadh tu sägher. Tu sägher wel een godh tacksäyelse, men then andre warder theraff intet förbätrat. Jagh tackar min Gudh, at iagh talar meer medh tungomål än j alle. Men iagh wil heller tala j Församlingenne fem ord medh mitt sinne, På thet iagh vnderwijsa må andra, än ellies tiyotusend ord med tungomål.
Käre brödher, Warer icke barn j förståndet, vthan warer barn j ondskonne, men j förståndet warer fulkommelighe. J Laghen är scriffuit, Jagh wil tala medh andra tungor, och medh andra leppar til thetta folck, och the skola doch icke än så höra migh, sägher HErren. Så äro nu tungomålen för itt tekn, icke them som troo, vthan them som icke troo. Men prophetien är twert emoot, icke them som otrogne vthan them som trogne äro.
Hwar nu hela Församlingen tilhopa komo på en stadh, och taladhe alle med tungomål, och ther komo någhre olärde eller otrogne in, Monde the icke skola säya, at j hadhen mist sinnet? Hwar j nu alle propheteradhen, och ther komo någhon otroghen eller olärd in, han worde straffat aff them allom, och dömd aff allom, och så worde thet som lönlighit är j hans hierta vppenbart, Och så fölle han på sitt ansichte, tilbådhe Gudh, och bekende at sannerligha wore Gudh j idher.
Huru är thet tå käre brödher? När j tilsammans kommen, så haffuer hwar och en aff idher en Psalm, Han haffuer lärdom, Han haffuer tungomål, Han haffuer vppenbarelse, Han haffuer vthtydhelse, Läter thet alt skee til förbätring. Hwar nu någhor talar medh tungomål, thet göre han sielff annar, eller på thet mesta sielff tridie, och tå ymsom, och en tydhe thet vth. Är han icke en vthtydhare, så tiye j Församlingenne, Men tale widh sigh sielff och til Gudh.
Men Propheterna tale twå eller tree, och the andre döme ther om.Men hwar så hender, at them som sitter, warder någhot vppenbarat, så tiye then 
#1415 förste. J måghen wel alle prophetera, then ene effter then andra, På thet alle lära, och alle warda förmanadhe. Och Propheternas andar äro Prophetomen vnderdånighe, Ty Gudh är icke oskickelighetennes, vthan fridzens Gudh, såsom vthi alla the helighas Församlingar.
Jdhra quinnor tiye vthi Församlinganar, Ty them är icke tilstadt at tala, vthan at the äro vnderdånigha, såsom ock Laghen sägher. Men wilia the någhot lära, så skola the frågha sina män hema, Thet ståår icke quinnor wel, at the tala j Församlingenne. Eller är Gudz ord vthkommet jfrå idher? Eller är thet allena kommet til idher? Ther nu någhor läter sigh tyckia, at han är en Prophete, eller andelighen, han besinne hwadh iagh scriffuar idher, Ty thet äro HErrans bodh, Men är någhor oförståndigh, han ware oförståndigh. Therföre käre brödher, legger idher win om, at j Propheteren, och förmener icke at tala medh tungomål. Läter all ting ärligha och skickeligha tilgå.

XV. Capitel.
KÄre bröder, Jagh minner idher på Euangelium, som iagh dher förkunnat haffuer, hwilket j ock anammat haffuen, J hwilko j ock ståån, genom hwilket j ock salighe warden, huruledhes iagh idher thet förkunnadhe, om j haffuen thet behållet, Vthan så är, at j förgeffues troodt haffuen.
Ty iagh haffuer j förstonne idher föregiffuit, thet iagh ock vndfått haffuer, at Christus är dödher för wåra synder effter Scriffterna, och at han är begraffuen, och at han vpstånden är på tridie daghen effter Scriffterna. Och at han wardt seedder aff Cepha, sedhan aff the Tolff, Sedhan wardt han seedder aff meer än femhundrat brödher på en tijdh, aff hwilkom än nu monge leffua, men somlighe äro affsompnadhe, Ther effter wardt han seedder aff Jocobo, och sedhan aff alla Apostlanar.
På sidstonne effter allom, wardt han ock seedder aff migh, såsom aff en ther otijdhigh född är. Ty iagh är then ringaste jbland Apostlanar, så at iagh är icke werd kallas Apostel, Therföre at iagh haffuer förfolgdt Gudz Församling. Men aff Gudz nådh är iagh thet iagh är, och hans nådh haffuer icke fåfeng warit j migh, vthan iagh haffuer meer arbetat än the alle, Doch icke iagh, vthan Gudz nådh som j migh är. Thet ware nu iagh eller the, så predike wij, och så haffuen j troodt.
Är nu Christus predicat för idher, at han är vpstånden jfrå the dödha, hwarföre säya tå somlighe jbland idher, at the dödhas vpståndelse är intet? Är nu the dödhas vpståndelse intet, så är ock Christus icke heller vpstånden. Är Christus icke vpstånden, så är wår predican fåfeng, Så är ock idhor troo fåfeng. Och wij wardom fundne falsk Gudz witne, at wij emoot Gudh witnat haffue, at han haffuer vpueckt Christum, then han icke vpweckt haffuer, om the dödhe icke vpstå. Ty om the dödhe icke vpstå, så är icke heller Christus vpstånden. Är Christus icke vpstånden, Så är idhor troo fåfeng, Och så ären j än nu vthi idhra synder, Så äro ock the förtapadhe som j Christo affsompnadhe äro. Om wij allenast j thetta liffuet haffue hoppet til Christum, Så äre wij vslast jbland alla menniskior.
Men nu är Christus vpstånden jfrå the dödha, och worden förstlingen jbland them som soffua. Effter dödhen är genom een menniskio, ock genom een menniskio the dödhas vpståndelse. Ty såsom alle döö vthi Adam, så skola ock alle j Christo warda leffuande giorde. Hwar och en vthi sijn eghen ordning, Förstlingen Christus, sedhan the som Christo tilhöra vthi hans tilkommelse. Sedhan enden, tå han offuerantwardar Gudhi och Fadhrenom Riket, och afflegger all Herradöme, och alla Öffuerheet och welligheet.
#1416 Ty han moste regnera, til tess han legger alla sina fiendar vnder sina fötter. 
Then yttersta fienden dödhen, skal warda borttaghen, Ty all ting haffuer han lagdt vnder hans fötter. Så, när han sägher, at all ting honom vndergiffuen äro, är nogh vppenbart, at han vndantaghen är som honom all ting vndergiffuit haffuer. Tå nu all ting honom vndergiffuin äro, så warder ock tå sonen sielff vndergiffuin, honom, som honom all ting vndergiffuit haffuer, På thet at Gudh bliffuer alt j allom.
Huadh göra the ellies som sigh döpa låta offuer the dödha, Qm the dödhe ingalunda vpstå? Hwj låta the sigh tå döpa offuer them? Och hwj stå wij altijdh vthi fara? Widh wår berömelse som iagh haffuer j Christo Jesu wårom HErra, döör iagh hwar dagh. Haffuer iagh effter menniskio mening vthi Epheso strijdt medh willdiwr, hwadh hielper migh thet, om the dödhe icke vpstå? Lät oss äta och dricka, Ty j morghon moste wij döö. Läter icke förföra idher, Ondt snack förkrencker godha sedher. Waker vp retteligha, och synder icke, Ty somlighe weta intet aff Gudhi. Til blygd sägher iagh idher thetta.
Måtte nu någhor säya, Huru skola the dödhe vpstå? Och med hurudana lekamen skola the komma? Tu dåre, thet tu såår, thet fåår icke lijff, vthan thet bliffuer dödt, Och thet tu såår, är jw icke then kroppen som warda skal, vthan itt blott korn, nemligha, hwete, eller annat sådant. Men Gudh giffuer thy en krop såsom han wil, och hwario och eno aff sädhenne, sin eghen krop.
Jcke är alt kött enahanda kött, vthan menniskiors kött är annat, annat är fääs, annat är fisks, och annat är fogels. Och thet äro himmelske kroppar och iordeske kroppar. Men een annor herligheet haffua the himmelske, och een annor the iordeske. Een annor klarheet haffuer solen, och een annor klarheet haffuer månen, och een annor klarheet stiernonar, Ty een stierna gåår offuer then andra j klarheten. Sammaledhes ock the dödhas vpståndelse. Thet warder sådt förgengelighit, och skal vpstå oförgengelighit. Thet warder sådt j snypligheet, och skal vpstå j herligheet. Thet warder sådt j skröpligheet, och skal vpstå vthi krafft. Thet warder sådt itt naturlighit lekamen, och skal vpstå itt andelighit lekamen. 
Man haffuer itt naturlighit lekamen, man haffuer ock itt andelighit lekamen, Såsom scriffuit är, Then första menniskian Adam är giord til naturlighit lijff, och then yttersta Adam til andelighit lijff. Men then andelighe lekamenen är icke then förste, vthan then naturlighe. Sedhan then andelighe. Then första menniskian är aff iordenne iordesk, Then andra menniskian är HErren aff himmelen. Hurudana then iordeska är, sådana äro ock the iordeske. Och hurudana then himmelska är, sådana äro ock the himmelske. Och som wij haffue burit thens iordeskas lijknelse, så skole wij ock bära thens himmelskas lijknelse.
Men thetta sägher iagh idher, käre brödher, at kött och blodh kunna icke erffua Gudz Rike, och thet förgengeligha skal icke erffua oförgengeligheet. Sij, iagh sägher idher een hemligheet, Wij skole icke alle affsoffua, men alle moste wij förwandladhe warda vthi en punct, vthi itt öghnableck, medh yttersta basunen. Ty basunen skal lydha, och the dödhe skola vpstå oförgengelighe, och wij skole förwandladhe warda. Ty thetta förgengeligha moste jklädha sigh oförgengeligheet, och thetta dödheligha moste jklädha sigh odödheligheet. Men tå thetta förgengeligha jklädher sigh oförgengelighetena, och thetta dödheligha jklädher sigh odödhelighetena, så warder thet ordet {ful kompnat} [fulkompnat] som scriffuit är. Dödhen är vpswolghen vthi seghren, Tu dödh, hwar är tin vdd? Tu heluete, hwar är tin segher? Dödzens vdd är synden, syndennes krafft är Laghen. Men Gudhi ware tack, som oss seghren giffuit haffuer, genom wår HErra Jesum Christtum.
#1417
Therföre mine käre brödher, warer faste, owiklighe, och rijke vthi HErrans werck altijdh, effter thet j weten, at idhart arbete är icke fåfengt j HErranom.

XVI. Capitel,
NV om then vndsetning til the heligha, såsom iagh j the Församlingar vthi Galatia befalt haffuer, så görer ock j. Jw på then ena Sabbathen, legge hwar och en aff idher när sigh sielff, och samke tilhopa hwadh han åstadh kommer, På thet tå iagh kommer, icke skola tå först samlas samma vndsetningar. Men tå iagh kommen är, the som j tå med idhart breff ther til haffua wilien, them wil iagh senda, at the framföra idhra gåffuor til Jerusalem. Om så behöffuer, at iagh ock faar tijt, tå mågha the fölia migh. Men iagh wil komma til idher när iagh dragher genom Macedonien, Ty genom Macedonien skal iagh dragha, Men när idher warder iagh til ewentyrs töffuandes, eller ock offuer wintren bliffuandes, at j migh förfoordra måghe ehwart iagh resande warder.
Jagh wil intet nu see idher vthi mijn framferd, Ty iagh hoppas at iagh fåår någhon tijdh dwelias när idher, om HErren thet tilstädher. Men iagh wil bliffua j Epheso in til Pingsdagha, Ty migh är öpnat een stoor och krafftigh dör, och monge mootståndare äro. Om Timotheus kommer, så seer til at han är vthan fara när idher, Ty han werckar ock HErrans werck såsom ock iagh, Så förachte nu ingen honom, vthan foordrer honom j fridh, at han må komma til migh, Ty iagh wenter honom medh brödherna.
Men om Apollo brodheren weter, at iagh offta haffuer förmanat honom, at han skulle komma til idher medh brödherna, Men hans wilie war ingalunda på thenna tijdh komma, doch warder han likwel kommandes, tå honom så belegelighit warder. Waker, ståår j troonne, bruker idher manligha, Warer starcke, all idhor ting läter skee j kärlekenom.
Jagh förmanar idher, käre brödher, J kennen Stephane hwssfolck, at the äro förstlingen j Achaia, och at the haffua skickat sigh sielffua them helighom til tienst, På thet j ock sådana menniskior skolen vnderdånighe wara, och hwariom och enom som medwerckar och arbetar. Jagh frögdar migh aff Stephane tilkommelse, och Fortunati och Achaici, Ty hwadh migh fattadhes j idher, thet haffua the vpfylt. The haffua ock wedherquekt min och idhar anda. Så kennens nu widh sådana.
Idher helsa the Församlingar vthi Asia. Helsa idher mykit j HErranom Aquila och Priscilla, medh then Församling som är j theras hws. Helsa idher alle brödherna. Helser idher inbyrdes medh en heligh kuss. Jagh Paulus helsar idher medh minne hand. Hwilken HErran Jesum Christum icke haffuer käär, han ware Anathema Maharam motha. HErrans Jesu Christi nådh ware medh idher. Min kärleek ware medh idher alla j Christo Jesu, Amen. 
Then första Epistel til the Corinther.
Send aff Philippis medh Stephanam och Fortunatum och Achaicum och Timotheum.
#1418
#1419
S. Pauli Epistel then Andra til the Corinther.
Första Capitel.
PAulus Jesu Christi Apostel genom Gudz wilia, och brodheren Timotheus. 
Then Församling som är j Corintho, samt medh all helghon, som äro vthi hela Achaia.
Nådh ware medh idher, och fridh aff Gudhi wårom Fadher, och HErranom Jesu Christo.
Welsignat ware Gudh wårs HErras Jesu Christi Fadher, barmhertighetennes Fadher, och all hugswalelses Gudh, som oss hugsualar j all wår bedröffuelse, at wij ock hugsuala kunne them som j allahanda bedröffuelse äro, medh then hugsualelse ther Gudh oss medh hugswalar. Ty såsom Christi lidhande är mykit kommet offuer oss, så kommer ock mykin hugsualelse offuer oss genom Christum.
Men hwadh wij haffue bedröffuelse eller hugsualelse, så skeer thet idher til godho. Är thet bedröffuelse, så skeer thet idher til hugsualelse och saligheet (hwilken saligheet är krafftigh, om j lidhen toleligha, j then måtton som wij lidhe) Är thet hugsualelse, så skeer thet ock idher til hugsualelse och saligheet. Är ock wårt hopp stadhigt för idher, effter wij wete, at såsom j ären deelachtighe j lidhandet, så warden j ock deelachtighe j hugsualelsen.
Ty wij wilie icke fördölia idher, käre brödher wår bedröffuelse, som oss wedherfaren är vthi Asia, Ty wij wore förtungadhe offuer måtton, och offuer machten, så at wij ock twifladhe om lijffuet, och satte oss så före, at wij skulle wisseligha döö. Thet skeedde för then skul, at wij ingen tröst skole settia på oss sielffua, vthan på Gudh som vpwecker the dödha. Hwilken oss aff slijk dödh friyat haffuer, och än nu daghligha friyar, Och förhoppes, at han skal oss än nu här effter friya, genom idhra böners hielp för oss, På thet at aff monga personer må skee mykin tack för oss, för then gåffuo som oss giffuin är.
Ty wår berömelse är thetta, nemligha, wårt samwetz witnesbyrd, at wij vthi enfalligheet och Gudz reenheet, icke vthi kötzligh wijsheet, vthan j Gudz nådh haffue wandrat på werldenne, men alramest när idher. Ty wij scriffue idher intet annat än thet j läsen och tilförenna weten. Migh hoppas, at j skolen ock så befinna oss alt in til endan, såsom j haffuen oss endeels befunnet. Ty wij äre idhor berömelse, såsom ock j ären wår berömelse på HErrans Jesu dagh. Och på then förtröstning wille iagh kommet til idher tilförenna, at iagh måtte idher dobbelt wara til wilia, och genom idhar foordenskap ferdas til Macedonien, och jfrå Macedonia komma til idher igen, och aff idher foordras til Judeam.
Tå iagh thetta så tenckte, monde iagh thet göra aff någhon löössinnigheet? Eller mon mijn anslagh wara kötzligh? Ney, Vthan när migh är Ja, ja, Och Ney, är ney. Men Gudh är trofast, at wårt ord til idher är icke wordet ja och ney. Ty Gudz Son Jesus Christus, som jbland idher är predicat aff oss, nemligha, aff migh och Siluano och Timotheo, haffuer icke warit 
#1420 ja och ney, vthan thet war ja j honom. Ty all Gudz tilsäyelse äro ja j honom, och äro Amen j honom, Gudhi til äro genom oss. Men Gudh är then oss stadhfester samt medh idher j Christo, och haffuer smoordt  och försigldt oss, och giffuit vthi wår hierta Andans pant.
Annat Capitel.
IAgh kallar Gudh til witne på mijn siäl, Thet iagh icke än nu kom till Corinthum, thet är skeedt för then skul, at iagh skonadhe idher. Jcke at wij äro Herrar offuer idher på troonnes wegna, Vthan wij äro hielpare til idhor glädhe, Ty j ståån j troonne. Men iagh haffuer thet betenckt medh migh sielff, at iagh icke åter medh ångest wil komma til idher. Ty om iagh bedröffuar idher, hoo är tå then som frögdar migh, vthan then som warder aff migh bedröffuat? Och thet samma haffuer iagh scriffuit idher, at när iagh komme til idher, icke skulle få sorgh aff them, ther iagh heller skulle få glädhe aff, effter iagh haffuer then tröst til idher alla, at mijn frögd är allas idhra frögd. Ty iagh screff idher til vthi stoor bedröffuelse och hiertans ångest medh monga tårar, Jcke på thet j skulle bedröffuas, vthan på thet j skullen förstå then kärleek, som iagh enkannerligha haffuer til idher.
Hwar nu någhor haffuer bedröffuelse åstadh kommet, then haffuer icke bedröffuat migh vthan endeels, på thet iagh icke skal betunga idher alla. Men thet är noogh, at then samme aff mongom så straffat är, så at j nu thes meer twert emoot skolen offuersee medh honom, och hugsuala honom, På thet han icke skal vpsluken warda vthi förmykin bedröffuelse. Therföre förmanar iagh idher, at j bewisen honom kärleek. Ty therföre haffuer iagh ock scriffuit idher til, at iagh skulle bepröffua idher, om j lydhighe ären j all ting. Then j förlåte någhot, then förlåter ock iagh. Ty hwem ock iagh förlåter någhot, thet förlåter iagh för idhra skul, j Christi stadh, På thet wij icke skole warda bedragne aff Satana, Ty oss är icke owitterlighit hwadh han j sinnet haffuer.
Men tå iagh kom til Troadem, til at predica Christi Euangelium, och migh vplåten wardt een dör j HErranom, hadhe iagh ingen roo vthi min anda, therföre at iagh icke fann min brodher Titum, vthan giorde ther mijn affskeedh, och foor til Macedonien. Men Gudhi ware loff, som altijdh låter oss segher behålla j Christo, och vppenbarar luchten aff sin kundskap, genom oss allestädz. Ty wij äro Gudhi een godh Christi lucht, bådhe jbland them som salighe warda, ock så jbland them som förtapadhe warda, Thessom een dödzlucht til dödhen, men them androm liffzens lucht til lijffs. Hoo är nu här dogse til? Ty wij äro icke såsom monge, the ther förfalska Gudz ord, Vthan aff reenheet, och såsom aff Gudhi, tale wij för Gudh j Christo.

III. Capitel.
SKole wij tå åter begynna prisa oss sielffua? eller behöffue wij såsom någhre andre, prijsbreff til idher, eller ock prijsbreff jfrå idher? J ären wårt breff, bescriffuit vthi wårt hierta, huilket kendt och läset warder aff alla menniskior, effter j bewisen, at j ären Christi breff, bereedt genom wår tienst, och scriffuit, icke medh bleck, vthan medh leffuande Gudz Anda, icke j tafflor aff steen, vthan j hiertans tafflor aff kött.
Men een sådana tröst haffue wij til Gudh, genom Christum, icke at
#1421 wij bequemlighe äre aff oss sielffuom någhot tenckia, såsom aff oss sielffuom, Men äre wij til någhot bequemlighe, så är thet aff Gudhi, hwilken ock oss bequemligha giordt haffuer, til at föra thes nyia Testamentzens embete, icke bokstaffzens, vthan Andans. Ty bokstaffuen dödhar, men Anden gör leffuande.
Hadhe nu thet embetet klarheet som genom bokstaffuen  dödhar, och j stenar vthgraffuet är, så at Jsraels barn icke kunde see på Mosi ansichte, för hans ansichtes klarheet skul, then doch återwender, Hwj skulle icke mykit meer thet embetet som Andan giffuer, haffua klarheet? Ty om thet embete som fördömelse predicar, haffuer klarheet, mykit meer gåår thet embete offuer j klarheet som retferdigheet predicar. Och ther til medh thet som förklarat wardt, war doch j thenna måtton lijka som intet förklarat emoot thenna offuerswinneligha klarheten. Ty hadhe thet klarheet som återwender, mykit meer haffuer thet klarheet som warachtigt är.
Effter wij nu sådana hopp haffue, äre wij dristighe, och göre icke såsom Moses, then itt teckelse hengde för sitt ansichte, så at Jsraels barn icke kunde see vppå thes enda som återwender, vthan theras sinne äro förstockat. Ty alt in til thenna dagh bliffuer samma teckelse oborttaghet offuer gamla Testamentet, när the läsat, hwilket j Christo återwender. Men in til thenna dagh, tå Moses läsen warder, henger teckelset för theras hierta. Men om the vmwende sigh til HErran, så worde teckelset borttaghet, Ty HErren är en Ande, Ther nu HErrans Ande är, ther är frijheet. Men nu speglas j oss allom HErrans klarheet medh vpteckt ansichte, och wij warde förklaradhe vthi samma beletet, jfrå then ena klarhetenne til then andra, såsom aff HErrans Anda.

IIII. Capitel
THerföre, medhan wij itt sådant embete haffue, effter som oss barmhertigheet wedherfaren är, så warde wij icke försumelighe, vthan flyym ock hemligh skam, och farom icke medh skalckheet, förfalskom ey heller Gudz ord, vthan medh vppenbara sanning bewijsom oss wel för alla menniskiors samwet, j Gudz åsyyn.
Är nu wårt Euangelium förteckt, så är thet förteckt för them som förtapadhe warda, j hwilkom thenna werldennes Gudh haffuer förblindat the otrognas sinne, at them icke skal lysa Euangelij liws aff Christi klarheet, hwilken Gudz belete är. Ty wij predike icke oss sielffua, vthan Jesum Christum, at han är HErren, Men wij idhra tienare för Jesu skul. Ty Gudh är then som bödh liwset vthu mörkret lysa, och lyyste vthi wår hierta, at jgenom oss måtte vplysning skee aff Gudz klarheetz kundskap j Jesu Christi ansichte.
Men wij haffue thenna håffuor vthi leerkaar, På thet at then stora krafften skal wara aff Gudhi, och icke aff oss. Wij warde allestädz trengde, men wij ängsles intet. Wij bekymres, men wij giffue oss icke offuer. Wij lijdhe förfölielse, men wij warde icke offuergiffne. Wij bliffue vndertryckte, men wij förgåås icke. Wij vmföre altijdh HErrans Jesu dödh på wår lekamen, På thet at ock Jesu lijff må på wår lekamen vppenbart warda.
Ty wij som leffue, wardom altijdh offuergiffne j dödhen för Jesu skul, På thet at ock Jesu lijff skal vppenbart warda på wårt dödheligha kött. Så är nu dödhen mechtigh j oss, men lijffuet j idher. Effter wij haffue then samma troonnes anda (som scriffuit är, Jagh troor, therföre talar iagh) Så troo wij ock, therföre tale wij ock, wetandes, at then som haffuer vpweckt HErran Jesum, han skal ock vpweckia oss genom Jesum, och Stella oss medh idher. Ty thet skeer alt för idhra skul, på thet then offuerflödhigha welgerning
#1422 (ther monge tacka) skal rijkeligha komma Gudhi til prijs.
Therföre förtröttes wij intet, vthan ändoch wår vthwertes menniskia förgåås, så warder doch then inwertes förnyiat dagh frå dagh, Ty wår bedröffuelse (then doch timeligh och lett är) födher j oss een ewigh, och offuer alla måtto wightigh herligheet, wij som icke see effter the ting som synas, vthan the som icke synas. Ty the ting som synas, äro timeligh, men the som icke synas, äro ewigh.
V. Capitel.
MEn wij wete, at om thenna hyddonnes wårt iordeska hws nederslaghet warder, Så haffue wij ena bygning aff Gudhi bygd, itt hws, icke medh hender giordt, thet ewigt är j himmelen. Och offuer thet samma sucke wij ock, effter wårt heman som aff himmelen är, Och oss lengtar, at wij ther medh måghe offuerklädde warda, doch om wij klädde, och icke nakne finnes. Ty medhan wij äre vthi thenna hyddonne, sucke wij och äre betungadhe, effter wij wilie icke affklädde, vthan heller offuerklädde warda, På thet, at thet dödheligha måtte vpswolghet warda aff lijffuet, Then oss ther til beredher, thet är Gudh, then oss Andan til pant giffuit haffuer.
Så äre wij för then skul widh godha tröst altijdh, och wete, at så lenge wij haffue heman vthi lekamenen, så äre wij icke hema när HErranom, Ty wij wandrom j troonne, och see honom intet. Men wij haffue tröst, och haffue mykit meer lust til at vthe wandra jfrå lekamenen, och hema wara när HErranom. Therföre hwadh wij äre hema, eller vthe wandrandes, winlegge wij oss, at wij måghe honom teckias. Ty wij moste alle vppenbaradhe warda för Christi Domstool, på thet hwar och en skal få effter som han handlat haffuer medhan han leffde, Ehwadh thet är gott eller ondt. Effter wij nu wete, at HErren är fruchtandes, fare wij sachta medh menniskionar, Men Gudhi äre wij vppenbare. Jagh hoppas, at wij ock äre vppenbare vthi idhor samwet.
Wij prijse oss icke åter för idher, men wij giffue idher tilfelle til at beröma idher aff oss, På thet j någhot haffua skolen emoot them, som sigh effter anseendet, och icke effter hiertat beröma. Ty äre wij förstrenge, så äre wij thet Gudhi, eller äre wij måttelighe, så äre wij idher måttelighe. Ty Christi kärleek twingar oss så, effter wij thet hålle, at om en är dödh för alla, så äro the alle dödhe, Och han är för then skul dödh för alla, at the som leffua, skola icke nu leffua sigh sielffuom, vthan honom som för them dödh och vpstånden är.
Så kenne wij nu ingen jfrå thenna tijdh effter kötet. Och om wij än haffue kendt Christum effter kötet, så kenne wij honom doch nu intet meer. Hwar nu någhor är j Christo, så är han itt nytt Creatur, thet gamla är förgånget, Sij, all ting äro nyy worden. Men alt samman är aff Gudhi, then oss medh sigh försonat haffuer genom Jesum Christum, och giffuit oss embetet at predica samma försoning. Ty Gudh war j Christo, och försonadhe werldena medh sigh sielffuom, och förbrådde them intet theras synder, och haffuer beskickat jbland oss försoningennes Ord.
Så äre wij nu sendningabodh j Christi stadh, Ty Gudh förmanar genom oss, Så bidhie wij nu j Christi stadh, Försonen idher medh Gudh. Ty then ther aff ingen synd wiste, honom haffuer han för oss giordt til synd, På thet wij skulle warda Gudz retferdigheet genom honom.

VI. Capitel.
#1423
IA, wij såsom medhielpare förmane idher, at j icke vndfången Gudz nådh fåfengt. Ty han sägher, Jagh haffuer bönhördt tigh j behagheligh tijdh, och iagh haffuer holpet tigh på salighetennes dagh. Sij, nu är then behaghelighe tijdhen, sij, nu är salighetennes dagh. Läter oss ingom j någhon måtto förarghelse giffua, På thet wårt embete må ostraffat bliffua, Vthan läter oss j all ting bewisa oss såsom Gudz tienare. 
J stoort tolamodh, j bedröffuelse, j nödh, j ångest, j slagh, j fängelse, j vproor, j arbete, j wako, j fasto, j reenleffnat, j förstånd, j longmodigheet, j mildheet, j then helgha Anda, j en oskrymtat kärleek, j sanningennes ord, j Gudz krafft genom retferdighetennes wapn, til höghra sidhon, och til then wenstra, genom äro och smäleek, genom ondt rychte och gott rychte. Såsom bedraghare, och doch sanferdighe, såsom okende, och doch kende, såsom the ther döö, och sij, wij leffuom. Såsom nepste, och doch icke dräpne, såsom bedröffuadhe, och doch altijdh gladhe, såsom fattighe, och doch monga rijka görande, såsom intet haffuande, och doch all ting äghande.
O j Corinther, wår munn haffuer öpnat sigh til idher, wårt hierta är gladt. För wåra skul behöffue j icke ängslas, Men at j ängslens, thet göre j aff een hierteligh mening. Jagh talar medh idher såsom medh mijn barn, at j ock så steller idher emoot migh, och warer ock så gladhe.
Dragher icke vthi ook med the otroghna. Ty hwadh haffuer retferdigheten bestella medh oretferdighetenne? Eller hwadh deelachtigheet haffuer Liwset medh mörkret? Eller huru förlijka sigh Christus och Belial? Eller huadh deel haffuer then troghne medh them otroghna? Eller huru kommer Gudz Tempel offuer eens medh affgudhar? Ty j ären leffuande Gudz Tempel, såsom Gudh sägher, Jagh wil boo vthi them, och wandra vthi them, Och iagh wil wara theras Gudh, och the skola wara mitt folck. Therföre gåår vth jfrå them, och skiliens jfrå them, sägher HERREN, och kommer intet widh thet oreent är, och så skal iagh vndfå idher, och wara idhar Fadher, och j skolen wara mine söner och döttrar, sägher alzwollighe HERREN.

VII. Capitel.
EFter wij nu haffue sådana löffte, mine käreste, så görom oss rena aff all kötzens och andans besmittelse, fulbordandes helgelsen j Gudz reddhogha. Fatter oss, wij haffue ingom giordt skadha, wij haffue ingen bedraghet, wij haffue ingen beswiket. Sådana sägher iagh icke til at fördöma idher, Ty iagh sadhe idher tilförenna, at j ären j wår hierta til at döö och leffua medh idher. Jagh haffuer mykin tröst til idher. Jagh berömer migh mykit aff idher. Jagh är vpfylt medh hugswalelse. Jagh är vthi osäyeligha glädhe, j all wår bedröffuelse. Ty när wij komom vthi Macedonien, tå hadhe wårt kött ingen roo, vthan alstädhes worom wij vthi bedröffuelse, vthwertes strijdh, inwertes reddhoghe. Men Gudh som hugswalar them som förtryckte äro, han hugswaladhe oss genom Titi tilkommelse.
Doch icke allenast genom hans tilkommelse, vthan jemwel genom then hugswalelse han fått hadhe aff idher, Och förkunnadhe oss idhra åstundan, idhar grååt, idhart nijt om migh, så at iagh bleff än tå ytermera gladh.
Ty thet iagh bedröffuadhe idher medh mitt breff, thet ångrar migh intet. Och om thet än ångradhe migh, Doch medan iagh seer, at samma breff haffuer til ewentyrs en tijdh longt bedröffuat idher, så frögdar iagh migh nu, Jcke ther aff, at j worden bedröffuadhe, vthan at j worden bedröffuadhe til bätring. 
#1424 Ty j ären bedröffuadhe wordne effter Gudz sinne, så at j ingen skadha lidhit haffuen aff oss j någhor måtto. Ty then sorgh som är effter Gudz sinne, hon kommer åstadh bätring til saligheet, then man icke ångrar, Men werldennes sorgh, hon kommer åstadh dödhen.
Sij, thet samma at j bedröffuadhe worden effter Gudz sinne, hwilken vmsorgh thet haffuer giordt j idher, Ja sannerligha vrsekt, misshagh, reddhogha, åstundan, nijt, hemd. Ty j haffuen bewisat j all stycker, at j rene ären vthi then saken. Therföre ändoch iagh screff idher til, så är thet likwel icke skeedt för hans skul som skadhan giordt hadhe, Jcke heller för hans skul som skadhen skeedd war, Vthan för then skul, at idhor flijt til oss skulle vppenbar warda när idher för Gudhi.
Therföre haffue wij nu fått hugswalelse, ther aff at j hugswaladhe ären, doch än mykit meer haffue wij gladt oss för Titi frögd skul. Ty hans ande wardt wedherquekt aff allom idher. Hwadh iagh haffuer berömt migh om idher för honom, thet blyies migh intet, Vthan såsom wij all ting j sanningen haffue idher sagdt, så är ock wår berömelse för Tito sann worden, Och hans hierta är offuermåtton wel til sinnes om idher, tå han tencker på allas idhra lydhno, huruledhes j vndfingen honom medh reddhogha och bäffuan. Jagh frögdar migh, at iagh alt gott må försee migh til idher.

VIII. Capitel.
IAgh gör idher kunnogt, käre brödher, om then Gudz nådh som giffuin är vthi the Församlingar, som äro j Macedonien, Ty theras glädhe är osäyelighen, tå the genom mykin bedröffuelse bepröffuadhe wordo, och ändoch the ganska fattighe woro, haffua the likwel rijkeligha giffuit j all eenfalligheet. Ty the woro welwilioghe effter allo sinne macht, och offuer sina macht (thet betyghar iagh) bidhiandes oss medh mykin förmaning, at wij anamma wille welgerningen, och tienstennes deelachtigheet som skickat war til helghonen. Och icke som wij hadhe hoppas vthan the gåffuo sigh sielffua först HErranom, och sedhan oss, genom Gudz wilia, At wij mostom förmana Titum, at såsom han hadhe tilförenna begynt, så skulle han ock nu fulfölia sådana godhwiliogheet när idher.
Men såsom j vthi all stycker rijke ären j troo, och j ordom, och j förstånd, och j all flijt, och j idhor kärleek til oss, så flyyr thet så, at j ock j thenna idhor vndsetning rijke ären. Jcke så at iagh biudher idher någhot, vthan effter andre så winleggia sigh, försöker iagh ock idhar kärleek, om han sanskylligh är. Ty j weten HErrans Jesu Christi godhwiliogheet, at ändoch han war rijk, wardt han likwel fattigh för idhra skul, På thet j genom hans fattigdom skullen rijke warda.
Mitt rådh giffuer iagh här vthi, Ty thet är idher nyttigt, effter j för itt åår sedhan hadhen begynt, icke allenast göra, vthan jemwel wilia. Fulfölien nu medh gerningenne såsom j begynten, at såsom wilien war redhoboghen, så fulfölier ock aff thet j förmåghen, Ty tå wilien är först godh, så är han tacknemligh, effter then deel han haffuer, och icke effter thet han icke haffuer.
Jcke skeer thetta j then mening, at andre skola haffua noogh, och j trång, vthan at thet skal gå lijka til, at idhar rijkedom tienar theras fattigdom j thenna dyra tijdh, och theras rijkedom hielper idhar fattigdom, På thet lijka tilgå skal, Som scriffuit är, Then ther mykit samladhe, han hadhe intet offuerlöpse, Och then ther litet samladhe, honom fattadhes intet. Men Gudhi ware tack, som sådana flijt giffuit haffuer vthi Titi hierta til idher. Ty han toogh
#1425 then förmaning på sigh, Ja sannerligha, han war så flitigh, at han toogh sigh före sielffwiliandes fara til idher.
Men wij haffue sendt medh honom en brodher, then prijs haffuer j Euangelio j alla Församlingar. Och icke thet allenast, vthan han är ock skickat aff Församlinganar, til at wara wår fölieslaghe til thenna vndsetning, som bestelles aff oss HErranom til äro, och idhar godha wilia til prijs. Och förwarer, at oss ingen straffa kan för thenna rijka vndsetning skul, som aff oss bestelt warder. Och seer ther på, at thet redheligha tilgåår, icke allenast för HErranom, vthan ock för menniskiom.
Och haffue wij sendt medh honom wår brodher, then wij offta bepröffuat haffue j mong stycke, at han flitigh är, och nu mykit meer flitigh. Och försee wij oss stoorligha til idher, ehwadh thet är, för Titi skul (hwilken min stalbrodher och medhielpare är när idher) eller för wåra brödher skul (som äro Församlinganars Apostlar, och Christi ära) Låter nu skijna någhon bewijsning til idhar kärleek och wår berömelse aff idher, på them, Ja ock vppenbarligha för Församlinganar.

IX. Capitel.
OM then vndsetning, som skeer helghonen, är icke behoff, at iagh scriffuar idher til, Ty iagh weet idhar godwilia, aff hwilken iagh berömer migh jbland them j Macedonien, at Achaia war redho för itt åår sedhan. Och idhart effterdöme vpweckte monga. Doch haffuer iagh sendt thenna brödher ther före, at wår berömelse om idher, icke skal fåfeng wara vthi thetta ärende, Och at j ären redho, såsom wij haffue sagdt om idher, På thet om the aff Macedonien medh migh komma, och finna idher icke redho, at wij (iagh wil icke säya, j) icke tå skolen få een blygd aff sådana berömelse.
Syntes migh ock aff nödhen wara, at förmana brödherna, at the först foro til idher, och tilreedde then vndsetning som tilförenna vthloffuat war, at hon ligger redho, såsom een godh vndsetning, och icke som någhon karigheet. Men thet sägher iagh, Then som sparligha såår, han skal ock sparligha vpskära. Och then som såår j welsignelse, han skal ock vpskära j welsignelse. Hwar och en som han sielff wil, icke medh olust eller aff twång, Ty en gladhan giffuare elskar Gudh.
Gudh är mechtigh så laghat, at allahanda nådh rijkeligha bliffuer j idher, at j vthi all ting nogh haffuen, nogh mechtighe til alla godha gerningar. Såsom scriffuit är, Han haffuer vthströdt och giffuit the fattigha, hans retferdigheet bliffuer j ewigh tijdh. Men then som recker sädhesmannenom thet han såår, han skal ock reckia idher brödhet til at äta, och skal föröka idhra sädh, och låta wexa idhra retferdigheetz (enfalligheet) frucht, at j rijke bliffuen j all ting, vthi eenfalligheet, hwilken j oss werckar, at Gudhi skeer tack.
Ty thenna vndsetning som görs helghonen, icke allenast vpfyller then brist som helghonen haffua, vthan jemwel offuerflödher ther til, at monge tacka Gudhj, the som thenna hielp wel teckes, och prisa Gudh för idhor vnderdånigha bekennelse j Christi Euangelio, och för idhra eenfalligha medhdelan medh them och allom, och teslikes j theras böner för idher, Hwilka ock lengta effter idher, för then offuerswinnande Gudz nådh, som är j idher. Men Gudhi ware tack för sina osäyeligha gåffuo.

X. Capitel.
#1426
MEn iagh Paulus förmanar idher genom Christi sachtmodigheet och mildheet, Jagh som ringa är, när iagh är när idher, men fråwarande är iagh dristigh widh idher. Men iagh bedher idher, at iagh icke skal nödhgas närwarandes handla dristeligha, och bruka then dierffheet, som man migh tillegger, emoot någhra som oss rekna såsom wij wandradhe effter kötet, Ty ändoch wij wandre j kötet, likwel stridhe icke wij effter kötet. Ty wår krijgswapn äro icke kötzligh, vthan mechtigh för Gudh, at nedherslå feste, medh hwilko wij kulslå the anslagh och all högheet, som sigh vphäffuer emoot Gudz kundskap, och til fånga taghe alla förnufft vnder Christi lydhno, Och äro redhobogne at hempnas alla olydhno, när idhor lydhna fulbordat är. Döme j effter ansichtet? 
Om någhor förlåter sigh ther på, at han hörer Christo til, han tencke thet ock medh sigh sielff, at såsom han hörer Christo til, så höre ock wij Christo til. Och om iagh ock någhot meer berömde migh om wåra macht, hwilka HErren oss giffuit haffuer, idher til förbätring, och icke til förderff, wille iagh än tå icke blyias. Men thetta sägher iagh, på thet j icke skolen tenckia, at iagh hadhe welet förskreckia idher medh breff. Ty breffuen (säya the) äro swåår och starck, men lekamligha närwarelsen är swagh, och orden förachteligh. Then sådana är, han tencke, at sådana som wij äro medh orden j breffuen fråwarande, så äro wij ock wel medh gerningen närwarande.
Ty wij thore icke settia eller rekna oss jbland them, som sigh sielffua prijsa, Men effter the mäta sigh widh sigh sielffua, och hålla allena aff sigh sielffua, förstå the intet. Men wij beröme oss icke offuer måtton, vthan allena effter reglonnes mått, medh hwilko Gudh haffuer oss affmätet itt mått til at hinna ock alt in til idher. Ty wij förstreckiom oss icke offuer måtton, lijka som wij icke hint hadhe in til idher, Ty wij äre jw ock kompne alt in til idher medh Christi Euangelio, icke berömandes oss offuer måtton aff annars manz arbete. Förhoppandes at skee skal, tå idhor troo begynnar wexa vthi idher, at wij effter wåra reglo wilie widhare komma, och predica ock them Euangelium, som boo vth om idher, och icke beröma oss aff thet genom fremmande reglo tilreedt är. Men then sigh berömer, han beröme sigh j HErranom. Ty then som loffuar sigh sielff, han är icke bepröffuat, Vthan then HErren loffuar.

XI. Capitel.
IAgh wille, at j migh någhot litet lijdha willen vthi mijn fåwitzsko, Doch j lijdhen migh wel. Ty iagh nijtelskar idher j Gudz nijt, Ty iagh haffuer fest idher enom man, på thet iagh skulle flyy Christo een reen jungfrw. Men iagh fruchtar, at til ewentyrs icke skeer, at såsom Ormen besweek Euam medh sijn ilfundigheet, så warda ock idhor sinne förwend jfrå enfålligheten j Christo. Ty, om then som til idher kommer, predicar idher en annan Jesum, then wij icke predicadhe, Eller om j vndfåån en annan Anda then j icke vndfått haffuen, Eller itt annat Euangelium thet j icke anammat haffuer, så lijdhe j them medh retto.
Ty iagh håller migh icke ringare, än the höghe Apostlar äro, 
och ändoch iagh är enfålligh j talet, så är iagh doch icke enfålligh j förståndet, Doch wij äre nogh kende allestädz när idher. Eller haffuer iagh syndat, at iagh haffuer förnedrat migh, på thet j skullen vphögde warda? Ty iagh haffuer förkunnat idher Euangelium vthan löön. Andra Församlingar haffuer iagh beröffuat, och taghit löön aff them, ther iagh idher medh tiente. Och tå iagh war när idher, och migh fattadhes någhot, förtungadhe iagh ingen, Ty 
#1427 hwadh migh fattadhes, vpfylte the brödher som kompne woro aff Macedonia. Och j all ting hölt iagh migh, at iagh ingom war til tunga, Och wil än nu så hålla migh.
Så wist som Christi sanning är j migh, så skal thenna berömelse migh icke förtaghen warda vthi Achaie landzendar. För hwadh saak? Therföre at iagh icke elskar idher? Gudh weet thet. Men thet iagh gör, thet wil iagh ock göra, På thet iagh skal förtagha them tilfellen, som tilfelle sökia til at beröma sigh, at the äro såsom wij. Ty sådana falske Apostlar och bedräghelige arbetare tagha sigh vppå Christi Apostlars person. Och thet är ock icke vnder, Ty ock sielffuer Satan förskapar sigh vthi liwsens Ängel. Therföre är icke vnder, at hans tienare ock så förskapa sigh, lijka som the ther wore retferdighetennes predicare, hwilkas ende skal warda effter theras gerningar.
Åter sägher iagh, at ingen skal tenckia at iagh är fåwitsk, Annars tagher migh ock så som en fåwitsk man, at iagh ock någhot litet må beröma migh. Thet iagh nu talar, thet talar iagh icke såsom j HErranom, vthan såsom j fåwitskheet, effter wij äro kompne vthi berömelse, Effter nu monge beröma sigh aff kötet, wil ock så iagh beröma migh, Ty j fördraghen gerna the fåwitska, effter j ären sielffue wijse. J fördraghen, om någhor gör idher til trälar, om någhor idher vpäter, om någhor idher jfrå tagher, om någhor förhäffuer sigh offuer idher, om någhor idher slåår j ansichtet. Thet sägher iagh effter smäligheet, såsom wij wore swaghe wordne. 
Hwadh nu någhor vppå dristar (iagh talar j fåwitsko) ther ther på dristar iagh ock. The äro Ebreer, så är iagh ock. The äro Jsraeliter, iagh ock. The äro Abrahams sädh, iagh ock. The äro Christi tienare (iagh talar i fåwitsko) iagh är fast meer. Jagh haffuer meer arbetat. Jagh haffuer meer hugg fått. Jagh haffuer offtare warit fången. Offta warit j dödz nödh. Aff Judomen haffuer iagh fem resor fått fyratiyo slagh, itt mindre. Tree resor haffuer iagh warit stupat medh rijss. Ena reso stenat. Tree resor haffuer iagh warit skepbrotta. Natt och dagh haffuer iagh warit j haffzens diwp. Jagh haffuer offta ferdas. Jagh haffuer warit j farligheet j flodher. J farligheet jbland mordare. J farligheet jbland Judanar. J farligheet jbland Hedhninganar. J farligheet j städherna. J farligheet j öknenne. J farligheet på haffuet. J farligheet jbland falska brödher. J mödho och arbete. J mykin wako. J hunger och torst. J mykin fasto. J frost och nakenheet. 
Föruthan thet som ellies på kommer, nemligha, at iagh dagligha offuerlopen warder, och bär vmsorgh för alla Församlingar. Hoo är swagh, och iagh warder icke swagh? Hoo förarghas, och iagh brinner icke? Effter iagh jw skal beröma migh, så wil iagh beröma migh aff mijn swagheet. Gudh och wårs HErras Jesu Christi Fadher, hwilkom ware prijs j ewigheet, weet at iagh icke liwgher. Vthi Damasco Landzhöffdingen på Konung Arete wegna, förwaradhe Damasci stadh, och wille gripit migh. Och iagh wardt j en korgh genom itt fenster offuer muren nedherslept, Och vndslap hans hender.

XII. Capitel.
MJgh är iw icke nyttigt at beröma migh. Doch wil iagh nu komma til syner och HErrans vppenbarelse. Jagh kenner en man j Christo för fiorton åår, War han j lekamenen, thet weet iagh icke, Eller vthan lekamenen, weet iagh ock icke, Gudh weet thet. Then samme wardt vpryckt in til tridie himmelen. Then samma mannen kenner iagh, Om han j lekamenen eller vthan lekamenen war, thet weet iagh icke, Gudh weet thet.
#1428 Han wardt vpryckt til Paradijs, och hörde owthsäyeligh ord, huilken ingen menniskia säya kan. Ther aff wil iagh beröma migh, men aff migh sielff wil iagh intet beröma migh, vthan aff minne swagheet. Och om iagh wille beröma migh, så giorde iagh intet fåwitskligha, ty iagh wille säya sanningen. Men iagh haffuer thet likwel fördragh, På thet ingen skal höghre achta migh än som han seer på migh, eller hörer aff migh.
Och på thet at iagh migh icke aff the stora vppenbarelse förheffua skulle, wardt migh giffuen en påle j kötet, Satans Ängel, then migh kindpusta skulle, På thet iagh icke skulle förheffuas offuer måtton, för hwilka saak iagh badh tree resor HErran, at han skulle komma jfrå migh. Och han sadhe til migh, Lät tigh nöya åt minne nådh, Ty mijn krafft är mechtigh j the suagha. Therföre wil iagh alrahelst nomberöma migh aff minne swagheet, på thet Christi krafft skal boo j migh. Therföre är iagh widh gott moodh, j swagheet j förachtelse, j nödh, j förfölielse, j ångest för Christi skul. Ty när iagh sWagh är, så är iagh starck.
Jagh är fåwitsk worden medh berömelse, ther til haffuen j nödt migh, Ty iagh skulle warda prijsat aff idher. Effter thet iagh icke är ringare än någhon aff the högha Apostlar, ändoch iagh är intet. Ty eens Apostels tekn äro iw skeedd jbland idher, medh alt tolamodh, medh tekn och Vnder, och mechtigha gerningar. Vthi hwadh deel haffuen j warit ringare än the andra Församlingar? Annat än thet, at iagh sielff intet haffuer warit idher til tunga, Förlåter migh then oretten. Sij, iagh är redhoboghen tridie reson komma til idher, och wil intet heller betunga idher. Ty iagh söker icke idhart, vthan idher, Therföre at barnen skola icke dragha tilhopa föräldromen, vthan föräldranar barnomen.
Men iagh wil ganska gerna vthgiffua migh, och vthgiffuen warda för idhra siälar, än tå j litet elsken migh, then doch ganska mykit elskar idher, Men läter nu så wara, at iagh intet haffuer betungat idher, likwel medhan iagh war listigh, haffuer iagh fångat idher medh list. Haffuer iagh beskattat idher medh någhrom, som iagh haffuer sendt til idher? Jagh badh Titum, och sende medh honom en brodher, Haffuer ock Titus beskattat idher? Haffue wij icke wandrat vthi enom Anda? Haffue wij icke wandrat j samma footsporet? Åter mene j at wij vrsake oss för idher? Wij tale j Gudz åsyyn j Christo. 
Men mine käreste, alt thetta skeer idher til förbätring. Ty iagh fruchtar, at tå iagh kommer, må skee at iagh finner idher icke såsom iagh wil, och j finnen icke migh som j welen. At ther är icke j någhon måtto trättor, nijt, wredhe, kijff, förtaal, örnataslan, vpblesning, vproor, at iagh icke åter kommer, och min Gudh betrycker migh när idher, och moste söria offuer monga som tilförenna syndat haffua, och icke haffua giordt boot för theras oreenligheet, skörachtigheet och otucht, som the bedriffuit haffua.

XIII. Capitel.
KOmmer iagh tridie gången til idher, så skola vthi twå eller tree mänz munn alla saker bestå. Jagh haffuer thet sagdt idher tilförenna, och sägher idher thet tilförenna, såsom närwarande, j then andra reson, och scriffuar thet nu fråwarande, them som tilförenna syndat haffua, och allom them androm, Om iagh åter kommer, skal iagh intet skona. At j en gång skolen förnimma honom som j migh talar, nemligha, Christus, hwilken när idher intet swagh är, vthan är mechtigh jbland idher. Ty ändoch han wardt korssfest j swagheten, så leffuer han likwel j Gudz krafft. Och ändoch 
#1429 wij äre swaghe j honom, så leffue wij likwel medh honom, vthi Gudz krafft när idher.
Försöker idher sielffua om j ären j troonne, bepröffuer idher sielffua. Eller kennen j idher icke sielffua, at Jesus Christus är vthi idher? Vthan så kunde wara, at j oduglighe ären. Men iagh hoppas, at j wel skolen kenna, at wij icke oduglighe ärom. Och vnskar iagh aff Gudhi, at j intet ondt gören, icke på thet wij skulle synas duglighe, Vthan at j skolen göra hwadh redhelighit är, och wij blijffue tå som wij oduglighe worom. Ty wij kunnom intet emoot sanningenne, vthan med sanningenne. Men wij frögde oss när wij swaghe äre, och j mechtighe, Och thet samma vnske wij ock, nemligha idhor fulkomligheet. Therföre scriffuar iagh ock thetta fråwarande, På thet tå iagh är til städhes, icke skal streng wara, effter then macht som HErren haffuer migh giffuit til förbätring, och icke til förderff.
På sidstonne käre brödher, frögder idher, warer fulkompne, tröster idher, warer eens sinnadhe, warer fridsamme, så bliffuer kärlekens och fridhsens Gudh när idher. Helser idher inbyrdes medh en heligh kuss. Helsa idher all helghon. Wårs HErras Jesu Christi nådh, och Gudz kärleek, och then helghe Andas deelachtigheet ware medh idher allom, AMEN. 
Then Andra Epistel til the Corinther.
Send aff Philippis j Macedonia, medh Tito och Luca.

#1430
S. Pauli Epistel til the Galater.
Första Capitel.
PAulus Apostel, icke aff menniskior, icke heller genom menniskior, vthan genom Jesum Christum, och Gudh Fadher som honom vpweckt haffuer jfrå the dödha. Och alle brödher som när migh äro. 
The Församlingar j Galatia.
Nådh ware medh idher, och fridh aff Gudh Fadher och wårom HErra Jesu Christo. Som sigh sielff för wåra synder giffuit haffuer, På thz han skulle vthtagha oss jfrå thenna närwarandes onda werld, effter Gudz och wårs Fadhers wilia, Huilkom ware prijs jfrå ewigheet til ewigheet, Amen.
Migh förundrar, at j så snarligha låten idher affwenda jfrå then som idher kallat haffuer vthi Christi nådh, til itt annat Euangelium, Ändoch intet annat är, vthan at någhre äro the idher förwilla, och wilia förwenda Christi Euangelium. Men om ock wij eller en Ängel aff himmelen annorlunda predicadhe Euangelium för idher, än wij idher predicat haffue, han ware förbannat Såsom wij nu sadhom, så säye wij än en tijdh, Om någhor wore then idher predicar Euangelium annorlunda än j vndfått haffuen, han ware förbannat. Predicar iagh nu menniskiom eller Gudhi til wilia? Eller söker iagh teckias menniskiom? Hadhe iagh här til dags welet {tecks} [teckias] menniskiom, så wore iagh icke Christi tienare.
Men iagh gör idher witterlighit, käre brödher, at thet Euangelium som är predicat aff migh, är icke mennisklighit, Ty iagh haffuer thet icke fått aff menniskio, icke heller lärdt, Vthan genom Jesu Christi vppenbarelse. Ty j haffuen wel hördt mijn vmgengelse foordom j Judaskapet, at iagh offuermåtton förfolgde Gudz Församling, och förstöörde henne, och wexte til meer och meer j Judaskapet, vthoffuer monga mina lijkar j mitt slechte, och hölt migh strengeligha widh fädhernas stadhgar.
Men tå Gudhi tecktes, som migh aff mins modhers lijff affskildt haffuer, och kallat migh genom sina nådh ther til, at han wille vppenbara sin Son genom migh, at iagh skulle genom Euangelium förkunna honom j bland Hedhninganar, Strax föll iagh til, och befrågadhe migh intet ther om, medh kött och blodh, och kom icke heller til Jerusalem igen, til them som woro Apostlar för migh, Vthan foor bortt j Arabien, och kom åter til Damascum. Sedhan effter try åår, kom iagh igen til Jerusalem, til at see Petrum, Och bleff när honom j femton daghar. Men aff the andra Apostlar sågh iagh ingen, vthan Jacobum HErrans brodher. Men thet iagh scriffuar idher, Sij, Gudh weet at iagh icke liugher.
Ther effter kom iagh in vthi the land Syria och Cilicia. Men iagh war okend til ansichtet för the Christeligha Församlingar j Judea.Vthan the hadhe allena hördt, at then som foordom förfolgde oss, han predicar nu trona som han foordom förstöörde, och prijsadhe Gudh för mina skul.

Annat Capitel.
#1431
SEdhan effter fiorton åår, foor iagh åter vp til Jerusalem medh Barnaba, och toogh Titum ock medh migh. Och foor iagh tijt vp effter een vppenbarelse, och befrågadhe migh medh them om Euangelium, som iagh förkunnar jbland Hedhninganar, Besynnerligha med them, som för någhot woro reknadhe, På thet iagh icke skulle löpa fåfengt, eller redho lupit haffua. Men icke wardt heller Titus som medh migh war, nödhgat til at läta omskära sigh, ändoch han war en Greek. Ty tå någhre falske brödher sigh med intrengde, och medh inkompne woro, til at bespeya wår frijheet, som wij haffue j Christo Jesu, på thet the skulle komma oss j träldom, Wekom wij för them icke een stund til vnderdånigheet, På thet Euangelij sanning skulle bliffua beståndandes när idher.
Men aff them som någhot reknadhe woro, hurudana the foordom warit hadhe, thet kommer migh intet widh. Gudh achtar icke menniskionnes anseende. Men the som någhot woro reknadhe, lärde migh intet. Vthan heller twert emoot, Tå the sågho at migh betroodt war Euangelium til förhudhen, lijka som Petro til omskärelsen (Ty then som medh Petro war krafftigh til Apostlaembetet jbland omskärelsen, then haffuer ock medh migh krafftigh warit jbland Hedhninganar) och förnummo then nådh som migh giffuin war, reckte Jacobus och Cephas och Johannes, hwilke såsom pelare reknadhe woro, migh och Barnabe handena, och förenadhe sigh medh oss, så at wij skulle predica jbland Hedhninganar, och the jbland omskärelsen. Allenast at wij skulle tenckia på the fattigha, Hwilket iagh ock så haffuer winlagdt migh at göra.
Men tå Petrus kom til Antiochiam, stoodh iagh honom vppenbarligha emoot, Ty klaghomål war kommen offuer honom. Ty förr än någhre woro kompne jfrå Jacobo, ååt han medh Hedhninganar. Men tå the komo, vndroogh han sigh, och skilde sigh jfrå them, Ty han fruchtadhe them som woro aff omskärelsen. Och the andre Judar skrymtadhe ock medh honom, så at Barnabas wardt ock bedraghen til at skrymta medh them. Men tå iagh sågh, at the icke retteligha wandradhe effter Euangelij sanning, sadhe iagh til Petrum vppenbarligha för allom, Medhan tu som äst en Jude, leffuer som en Hedhning, och icke som en Jude, Hwarföre twingar tu tå Hedhninganar til at leffua effter Judasettet?
Ändoch wij aff naturen äro Judar, och icke syndare aff Hedhningom, likwel effter wij wete, at menniskian icke warder retferdigh genom Lagsens gerningar, vthan genom trona på Jesum Christum. Så troo wij ock på Christum Jesum, at wij skole retferdighe warda genom trona på Christum, och icke aff Lagsens gerningar. Therföre at intet kött warder retferdighat genom Lagsens gerningar. 
Men skulle wij som söke warda retferdighe genom Christum, ock än nu sielffue finnas wara syndare, så wore Christus en syndatienare. Bortt thet. Ty om iagh bygger thet samma vp igen, som iagh nedherslaghet hadhe, så gör iagh migh sielff til en offuerträdhare. Men iagh är genom Lagh dödh jfrå Laghen, på thet iagh skal leffua Gudhi, Jagh är korssfest medh Christo. Men iagh leffuer, doch icke nu iagh, vthan Christus leffuer j migh. Ty thet iagh nu leffuer j kötet, thet leffuer iagh j Gudz Sons troo, then migh elskat haffuer, och giffuit sigh vth för migh. Jagh bortkastar icke Gudz nådh. Ty om retferdigheten kommer aff Laghen, så är Christus fåfengt dödh.

III. Capitel.
#1432 O J oförståndighe Galater, Hoo haffuer kuset idher, at j icke skullen lydha sanningenne? Hwilkom Jesus Christus för öghonen målat war, och nu jbland idher korssfest är. Thetta wil iagh allenast weta aff idher. Haffuen j vndfått Andan genom Lagsens gerningar, eller genom troonnes predican? Äre j så oförståndighe? J haffuen begynt j Andanom, wilien j nu lychtat j kötet? Haffuen j tå så mykit lidhit fåfengt? Om thet ellies fåfengt är. Then som nu giffuer idher Andan, och gör sådana kraffter jbland idher, gör han thet genom Lagsens gerningar, eller genom troonnes predican? Såsom Abraham haffuer troodt Gudhi, och thet är reknat honom til retferdigheet. Så weten j jw nu at the som äro aff troonne, the äro Abrahams barn.
Men Scrifften haffuer seedt fram före åt, at Gudh gör Hedhninganar retferdigha genom trona, Therföre förkunnadhe hon Abrahe, J tigh skola alle Hedhningar welsignadhe warda. Så warda nu the som aff troonne äro, welsignadhe medh then troghna Abraham. Ty alle the som medh Lagsens gerningar vmgå, the äro vnder förbannelse. Ty thet är scriffuit, Förbannat ware hwar och en, som icke bliffuer widh alt thet som scriffuit är j Lagboken, så at han thet gör.
Men at ingen warder retferdigh för Gudhi genom Laghen, är vppenbart, Ty then retferdighe skal leffua aff sinne troo. Men Laghen är icke aff troonne, vthan then menniskia som så gör, hon leffuer ther medh. Christus haffuer förlossat oss jfrå Lagsens förbannelse, tå han wardt een förbannelse för oss (Ty thet är scriffuit, förbannat är hwar och en som henger på trädh) På thet Abrahams welsignelse komma skulle offuer Hedhninganar j Christo Jesu, och wij så vndfå måtte Andans löffte genom trona.
Käre brödher, Jagh wil tala effter menniskio sett, Man förachtar jw icke eenne menniskios Testamente, tå thet gillat är, Man legger icke heller någhot ther til. Nu är jw Abraham och hans sädh löfftet tilsagdt, han sägher icke, vthi sädhernar, såsom j mongom, vthan såsom vthi enom, vthi tinne sädh, som är Christus. Men iagh sägher ther aff, Thet Testamentet som Gudhi fastgiordt war på Christum, warder icke ogillat, så at löfftet skulle om intet warda medh Laghen, hwilken giffuen war tretiyo och fyrahundrat åår ther effter. Ty om arffuet förtientes genom Laghen, så worde thet icke giffuit genom löfftet. Men Gudh haffuer thet Abraham genom löfftet frij skenckt.
Hwadh skal tå Laghen? Hon är kommen ther til för offuerträdhelse skul, til tess sädhen skulle komma, hwilko löfftet skeedt war, och är skickat aff Änglanar vthi midhlarens hand. Men midhlaren är icke eens midhlare, men Gudh är en. Är tå Laghen emoot Gudz löffte? Bortt thet. Men om een Lagh wore giffuen som kunde leffuande göra, så wore retferdigheten sannerligha aff Laghen. Men Scrifften haffuer alt beslutit vnder synd, på thet löfftet skulle komma genom Jesu Christi troo, them som troo. Men förr än troon kom, wore wij förwaradhe vnder Laghen, och beslutne til then troo som vppenbaras skulle.
Så haffuer nu Laghen warit wår Tychtomestare til Christum, På thet wij skole warda retferdighe aff troonne. Nu sedhan troon kommen är, äre wij icke lenger vnder Tychtomestaren, Ty j ären alle Gudz barn genom Jesu Christi troo. Ty j så monge som döpte ären, haffuen idher jklädt Christum. Här är icke Jude eller Greek, Här är icke eghen eller frij, Här är icke man eller quinna, Alle ären j en j Christo Jesu. Ären j nu Christi, så ären j jw Abrahams sädh, och arffuingar effter löfftet. 
#1433
IIII. Capitel.
MEn iagh sägher, Så lenge arffuingen är barn, är ingen åtskildnat emellan honom och en tienare, ändoch han är Herre offuer alla äghodelanar, vthan är vnder Förmyndare och Förståndare in til then tijdhen, som aff Fadhrenom förelagd är. Sammalunda ock wij, tå wij worom barn, woro wij twingadhe vnder vthwertes stadhgar. Men tå tijdhen wardt fulkommen, sende Gudh sin Son föddan aff quinno, giordan vnder Laghen, På thet han skulle förlossa them som vnder Laghen woro, at wij skullom få barnaskap. Effter j nu ären söner, haffuer Gudh sendt sins Sons Anda vthi idhor hierta, hwilken ropar, Abba, käre Fadher. Så är här nu icke meer tienare, vthan son. Är han son, så är han ock Gudz arffuinge genom Christum.
Men then tijdh j intet kenden Gudh, tienten j them som aff naturen icke äro Gudhar. Men nu medhan j Gudh kendt haffuen (Ja mykit meer kende ären aff Gudhi) Hwj wenden j idher tå om til the swagha och wedhertorfftigha stadhgar igen, hwilkom j på nytt tiena wilien? J hållen daghar och månadher, högtijdher och åårstijdher, Jagh fruchtar om idher, at iagh til ewentyrs icke haffuer fåfengt arbetat på idher. Warer såsom iagh är, effter iagh ock är såsom j. 
Käre brödher, Jagh bedher idher, j haffuen migh intet emoot giordt, J weten, at iagh genom kötzens swagheet j förstonne predicadhe idher Euangelium, och mijn frestelse som iagh leedh på kötzens weghna, haffuen j intet förachtat icke heller försmådt, vthan anammadhen migh såsom en Gudz Ängel, Ja, såsom Christum Jesum. Huru salighe woren j tå? Jagh är idhart witne, at om thet hadhe möghelighit warit, hadhen j idhor öghon vthtaghet och giffuit migh. Är iagh tå nu worden idhar owen, at iagh sägher idher sanningen?
The nijtelska idher icke retteligha, vthan wilia dragha idher jfrå migh, at j skolen nijtelska them. Så är nu wel gott nijtelska, tå thet skeer om thet gott är altijdh, och icke allenast tå iagh til städhes är.
Mijn kära barn, hwilken iagh på nytt födher medh ångest, til tess Christus kommer til stadhga vthi idher. Jagh wille wel, at iagh nu wore när idher, och förwandla kunde mina röst, Ty iagh weet här näst ingen rådh medh idher.
Sägher migh j som wilien wara vnder Laghen, Haffuen j icke hördt Laghen? Ty thet är scriffuit, at Abraham hadhe twå söner, en aff tienstaquinnonne, then andra aff then friya. Men then som war aff tienstaquinnonne, han war född effter kötet, Men then aff the friyo, han war född genom löfftet. Hwilken ord betydha någhot, Ty thetta äro the tw Testamente, Jtt aff thet bergh Sina som födher til träldom, hwilket är Agar. Ty Agar heter j Arabia, thet bergh Sina, och Strecker in moot Jerusalem, thet nu är, och är icke frij medh sinom barnom.
Men thet Jerusalem som offuan til är, thet är then friya, Hon är allas wår modher. Ty thet är scriffuit, War gladh tu ofruchtsamma, tu som intet födher, brist vth och ropa tu som icke är haffuande, Ty then eensamma haffuer flere barn, än then som man haffuer. Men wij, käre brödher, äre löfftesens barn effter Jsaac.
Men såsom then som tå född war effter kötet, förfolgde honom som född war effter Andan, Så gåår thet ock nu. Men hwadh sägher Scrifften? Drijff vth tienstaquinnona med hennes son, Ty tienstaquinnonnes son skal icke bliffua arffuinge med thens friyos son. Så äre wij nu, käre brödher, icke tienstaquinnonnes söner, vthan thens friyos.
#1434 SÅ bliffuer nu ståndande vthi then frijheet, medh hwilko Christus oss friyat haffuer, och läter idher icke på nytt fångas vnder träldomsens ook. Sij, iagh Paulus sägher idher, Om j låten idher omskära, är idher Christus intet nyttigh. Men iagh betyghar åter hwariom och enom som sigh låter omskära, at han är plichtigh til at hålla hela Laghen. J haffuen mist Christum, j som genom Laghen wilien retferdighe warda, och j ären falne jfrå nådhenne. Men wij wente vthi Andanom genom trona, then retferdigheet som man hoppas skal. Ty j Christo Jesu är intet bewent, huarken omskärelse eller förhudh, Vthan troon som werckar genom kärleken.
J lopen wel, Hoo haffuer hindrat idher, at j icke skullen troo sanningenne? Sådana tilskyndelse är icke aff honom som idher kallat haffuer. Litet aff swrdeegh försyrar hela deghen. Jagh förseer migh til idher j HErranom, at j taghen idher icke annat sinne. Men then idher förwillar, han skal dragha sin doom, ehoo han är. Om iagh än nu käre brödher, predicar omskärelsen, Hwj lijdher iagh än nu förfölielse? Så wore korssens förarghelse om intet worden. Gåffue Gudh at the ock affskorne worde, som idher bekymra.
Men käre brödher, j ären kalladhe til frijheet, Allenast seer til at j icke låten frijhetena giffua kötet tilfelle, Vthan genom kärleken tiener then ene them andra. Ty all Laghen warder fulbordat vthi itt ord, Thet är, Elska tin nästa som tigh sielff. Men om j medh hwar annan bitens och frätens, så seer til at j icke ympsom aff hwar annan vpätne warden.
Men iagh sägher, Wandrer j Andanom, så fulkompnen j icke kötzens begärelse. Ty kötet haffuer begärelse emoot Andan, och Anden emoot kötet. The samma äro emoot hwart annat, så at j icke gören hwadh j wilien. Om j regerens aff Andanom, så ären j icke vnder Laghen.
Men kötzens gerningar äro vppenbara, som är hoor, bolerij, oreenligheet, löösachtigheet, affgudherij, truldom, owenskap, kijff, nijt, wredhe, trättor, twedregt, partij, affuund, moord, dryckenskap, fråtzerij, och sådant meer, ther iagh idher tilförenna aff sagdt haffuer, och sägher än nu til förenna, at the som sådana göra, skola icke erffua Gudz Rike. Men Andans frucht är kärleek, frögd, fridh, longmodigheet, mildheet, godheet, troo, sachtmodigheet, kyskheet, Emoot sådant är icke Laghen. Men the som Christo tilhöra, korssfesta sitt kött samt medh lustar och begärelse.

VI. Capitel.
OM wij nu leffue j Andanom, så läter oss ock wandra j Andanom. Läter oss icke begära fåfengeligh prijs, til at förtörna och hata hwar annan inbyrdes. Käre brödher, Om een menniskia råkadhe falla j någhon synd, J som andelige ären, vpretter honom medh sachtmodighom anda, Och see vppå tigh sielff, at tu icke ock frestat warder. Jnbyrdes dragher hwar annars byrdo, och så fulborden j Christi Lagh. Therföre om någhor läter sigh tyckia någhot wara, ändoch han intet är, han bedragher sigh sielff. Men hwar och en bepröffue sijn eghen gerning, och så skal han allenast vthi sigh sielff haffua berömelse, och icke vthi androm. Ty hwar och en skal dragha sina byrdo.
Then som vnderwisat warder medh ordom, han dele alt gott medh honom, som honom vnderwisar. Farer icke wille, hans näste, Gudh läter intet gecka sigh. Ty hwadh menniskian såår, thet skal hon ock vpskära. Then som såår j sitt 
#1435 kött, han skal aff kötet vpskära förgengeligheet. Men then som såår j Andanom, han skal vpskära aff Andanom ewinnerlighit lijff. Och när wij göre gott, låt oss icke ledhas widh. Ty wij skole ock j sinom tijdh vpskära vthan återwendo. Medhan wij nu tijdh haffue, lät oss göra gott emoot huar man, Men alramest emoot them som wåre medhbrödher äro j troonne.
Seer huru stoort breff iagh idher tilscriffuit haffuer medh mijn eghen hand. The som wilia teckias effter kötet, the nödhga idher til omskärelsen, allenast för then skul, at the icke skola förfolgde warda medh Christi korss. Ty ock the samme, som läta omskära sigh, hålla intet Laghen, Vthan the wilia, at j skolen läta omskära idher, På thet the mågha beröma sigh aff idhart kött. Men bortt thet, at iagh aff någhon ting skulle beröma migh, vthan aff wårs HErras Jesu Christi korss, genom hwilken werlden är migh korssfest, och iagh werldenne. Ty j Christo Jesu är intet, hwarken omskärelse eller förhudh, vthan itt nytt creatur. Och alle the som effter thenna Reglo wandra, offuer them ware fridh och barmhertigheet, och offuer Gudz Jsrael. Jngen göre migh meer bekymmer, Ty iagh dragher på min kropp wårs HErras Jesu tekn. Wårs HErras Jesu Christi nådh ware medh idhrom anda, käre brödher, Amen. 
Til the Galater, Send aff Rom.

#1436 
S. Pauli Epistel til the Epheser,
Första Capitel.
PAulus Jesu Christi Apostel, genom Gudz wilia. 
The helghon som vthi Epheso äro, och troo på Jesum Christum.
Nådh ware medh idher, och fridh aff Gudhi wårom Fadher och HErranom Jesu Christo.
Welsignat ware Gudh och wårs HErras Jesu Christi Fadher, then oss welsignat haffuer medh all andeligh welsignelse, j the himmelska ting genom Christum. Såsom han oss vthwaldt haffuer j honom, förr än werldennes grund lagder war, at wij skole wara helighe och ostraffelighe för honom vthi kärleken. Och haffuer taghet oss sigh sielffuom til barn, genom Jesum Christum, effter sins wilias godha behagh, sina herligha nådh til loff, genom hwilka han haffuer oss tecka giordt vthi honom som kärkommen är.
J hwilkom wij haffuom förlosning genom hans blodh, syndernas förlåtelse, effter hans nådz rikedomar, aff hwilka han oss rundeligha deelachtigha giordt haffuer, vthi all wijsdom och klookheet, Och haffuer oss låtit få weta sins wilias hemligheet effter sitt godha behagh, och haffuer thet framhafft jgenom honom, at thet skulle predicat warda, tå tijdhen fulkompnat war, På thet all ting skulle samman fattat warda j Christo, bådhe thet j himmelen och på jordenne är genom then samma. Genom huilken wij ock kompne äre til arffuedelen, beskärde effter hans vpsååt, som all ting werckar effter sin eghen wilias rådh, at wij skole wara hans herligheet til loff, wij som tilförenna hoppadoms på Christum.
Genom hwilken ock j hördt haffuen sanningennes ord, som är idhor saligheetz Euangelium, vthi huilkom j ock, sedhan j troodden, ären besigladhe wordne medh löfftesens helgha Anda, hwilken wårt arffs pant är, til wår förlosning, at wij skulle warda hans eghendom, hans herligheet til prijs.
Therföre ock iagh, effter iagh hördt haffuer aff then troo som j idher är til HErran Jesum, och idhar kärleek til all helghon, Wender iagh icke åter at tacka Gudh för idher, altijdh tenckiandes på idher j mina böner, at wårs HErras Jesu Christi Gudh, herlighetennes Fadher, wille giffua idher wijsdomsens och vppenbarelsens Anda til sin kundskap, och vplysa idhars förståndz öghon, At j förstå kunnen hwadh hopp han haffuer kallat idher vthi, och huru rijk hans arffs herligheet är vthi helghonen, och huru offuerswinnerligha stoor hans krafft är til oss, som troom effter hans mechtigha starckheetz werckan, Hwilka han werckadhe j Christo, tå han vpweckte honom jfrå the dödha, och satte honom på sijn höghra hand j himmelen offuer all Förstadöme, welle, macht, Herradöme, och alt thet som nempnas kan. Jcke allenast j thenna werldenne, vthan ock j then tilkommande. Och haffuer all ting lagdt vnder hans fötter, och haffuer satt honom Församlingenne til itt hoffuudh offuer all ting, hwilken är hans kropp och hans vpfyllelse, som alt j allom vpfyller.

II. Capitel.
#1437 
OCh idher ock så, tå j dödhe woren genom offuerträdhelse och synder, ther j vthi foordom wandradhen, effter thenna werldennes lop, effter then Förstan som macht haffuer j wädhret, nemligha, effter then Andan som nu werckar vthi otroonnes barn, jbland hwilka wij ock alle foordom wandrat haffue, vthi wår kötz begärelse, och giordom hwadh kötet och sinnet löste, Och worom aff naturen wredzens barn såsom ock the andre.
Men Gudh som är rijk j barmhertigheten, för sin stora kärleek skul, ther han oss medh elskat haffuer, then tijdh wij än nu dödhe worom j synderna, haffuer han oss, samt medh Christo giordt leffuande (genom nådhena ären j frelste) och haffuer samt medh honom vpweckt oss, och samt medh honom satt oss j thet himmelska wesendet i Christo Jesu. På thet han j tilkommande tijdh bewijsa skulle sinne nådz offuerswinnerligha rijkedom, genom sina mildheet offuer oss j Christo Jesu. Ty aff nådhenne ären j frelste genom trona, Och thet icke aff idher, Gudz gåffua är thet, icke aff gerningar, På thet ingen skal beröma sigh. Ty wij äre hans werck, skapadhe j Christo Jesu til godha gerningar, til hwilka Gudh oss tilförenna bereedt haffuer, at wij vthi them wandra skole.
Therföre tencker ther på, at j som foordom effter kötet haffue warit Hedhningar, och worden kalladhe förhudh, aff them som kallas omskärelse effter kötet, then medh handenne skeer, At j på then tijdh woren vthan Christum, fremmande och vthan Jsraels borgareskap, och fremmande jfrå löfftesens Testament, intet hopp haffuandes, och woren vthan Gudh j werldenne.
Men nu j som j Christo Jesu ären, och foordom fierran woren, ären nu när wordne genom Christi blodh. Ty han är wår fridh, then aff bådhom haffuer giordt itt, och haffuer nedherbrutit medhelbalken, j thet, at han jgenom sitt kött borttoogh owenskapen, nemligha, Laghen som j bodhordom stoodh. På thet han skulle aff twem skapa ena nyia menniskio j sigh sielffuom, och fridh göra, och at han skulle försona them bådha medh Gudhi vthi en kropp genom korsset. Och haffuer dödhat owenskapen genom sigh sielff. Och är kommen, och haffuer jgenom Euangelium bodhat idher fridh, j som fierran woren, så ock them som när woro, Ty genom honom haffue wij bådhe tilgång vthi en Anda til Fadhren.
Så ären j icke nu gester och fremmande, vthan helgha manna medhborghare, och Gudz hwssfolck, vpbygde på Apostlanars och Propheternars grund, ther Jesus Christus öffuerste Hörnstenen är, på hwilken hela bygningen tilhopa föghat, wexer til itt heligt Tempel j HErranom, På hwilkom ock j medh vpbygde warden, Gudhi til itt heman genom Andan.

III. Capitel.
FÖr thenna saak skul, iagh Paulus Christi Jesu fånge för idher Hedhningar, om j ellies hördt haffuen om Gudz nådz embete som migh giffuit är til idher, at thenna hemligheet är migh genom vppenbarelse förkunnat, såsom iagh tilförenna medh fåå ord screff, Aff hwilko, om j thet läsen, j måghen merckia mitt förstånd j Christi hemligheet, hwilket icke kunnogt giordt är j förtijdhen menniskiors barnom, såsom thet nu vppenbarat är hans helgha Apostlar och Propheter genom Andan. Nemligha, at Hedhninganar skola wara medharffuingar, och samma lekamens och hans löfftes deelachtighe j Christo genom Euangelium, hwilkens tienare iagh worden 
#1438 är, effter then gåffuo aff Gudz nådh som migh giffuin är, effter hans krafftz werckning. 
Migh som är then alraringaste jbland all helghon, är thenna nådh giffuin, at iagh skal jbland Hedhninganar förkunna the obegrundeligha Christi rijkedomar, och j liwset frambära för hwar man. Hurudana deelachtigheet är j then hemligheet, som här til dags j werldenne haffuer fördold warit j Gudhi, then all ting skapat haffuer, genom Jesum Christum. På thet nu skulle kunnogt warda Förstadömen och Herradömen j himmelen på Församlingenne, Gudz margfalleligha wijsheet, effter then försyyn aff werldennes begynnelse, hwilka han bewijst haffuer j Christo Jesu wårom HErra, genom hwilken wij haffue dristigheet och tilgång medh all förtröstning genom trona på honom.
Therföre bedher iagh, at j icke vpgiffuens för mijn bedröffuelse skul, som iagh lidher för idher, hwilken äro idher til prijs. För then skul böyer iagh mijn knää til wårs HErras Jesu Christi Fadher, then ther rette Fadhren är offuer thet Fadher heter j himmelen och på iordenne, At han wille giffua idher krafft effter sinne herligheetz rijkedomar, at j starcke warden genom hans Anda, til then inwertes menniskion, at Christus må boo medh troonne j idhor hierta, stadheligha rotadhe och grundadhe j kärlekenom, at j måghen begripa medh all helghon. Hwadh breedden, lengden och diwpet, och högden är, och ther medh kenna Christi kärleek, then doch all kundskap offuergåår, På thet j måghen vpfylte warda medh allahanda Gudz fulheet.
Men honom som rijkeligha förmå göra, offuer alt thet wij bidhiom eller tenckiom, effter then krafft som werkar j oss, ware ära j Församlingen, genom Christum Jesum, j allan tijdh, jfrå ewigheet til ewigheet, Amen.

IIII. Capitel.
SÅ förmanar iagh nu idher, iagh fången j HErranom, at j wandren såsom tilbörlighit är, j then kallelse ther j vthi kalladhe ären, medh alla ödhmiukt och sachtmodigheet, medh tolamodh. Vndraghandes then ene them andra j kärlekenom, winleggiandes idher at hålla Andans eenheet, genom fridzens band. En kropp och en Ande, såsom j ock kalladhe ären vthi itt idhars kallelses hopp. En HErre, een troo, itt doop, en Gudh och allas wåra Fadher, hwilken är io offuer idher alla, genom idher alla och j idher alla.
Men hwariom och enom aff oss är giffuen nådh, effter Christi gåffuos mått.Therföre sägher han, Han är vpstighen j högden, och haffuer fördt fängelset fånget, och haffuer giffuit menniskiomen gåffuor, Men thet han vpfaren är. Hwadh är thet annat än han foor först här nedh, vthi the nedhersta iordennes rwm? Then ther nedherfoor, han är ock then ther vpfoor offuer alla himlar, På thet han skulle all ting vpfylla.
Han haffuer ock somligha satt til Apostlar, somligha til propheter, somligha til Euangelister, somligha til Heerdar och Lärare, at the helighe skola skickelighe wara til embetzens werck, genom hwilket Christi lekamen må vpbygd warda, til tess at wij alle kommom til ena troo, och Gudz Sons {kund skap} [kundskap], och wardom en fulkommen man, then ther är vthi Christi fulbordigha ålders mått. På thet wij icke meer skolom wara barn, och låta oss beweka och vmföras aff alla lärdoms wädher, genom menniskiors skalckheet och illfundigheet, medh hwilka the falla til, at the mågha bedragha oss.
#1439
Men warom retsinnighe j kärlekenom, och wexom til j all stycke j honom som hoffuudhet är, Christus, aff huilkom hele kroppen tilhopa föghes, och en lem henger in til then andra genom all ledhamoten, ther then ene tienar them andra, effter thet werck som hwar lem haffuer j sina måtto, och gör at kroppen wexer sigh sielff til förbätring, genom kärleken.
Så sägher iagh nu, och betyghar thet j HErranom, at j icke meer wandren, såsom the andra Hedhningar wandra, j theras sinnes fåfengeligheet, hwilkas förstånd förmörkrat är, och bortkompne jfrå thet lijff, som aff Gudhi är, genom then fåwitsko som j them är, och genom theras hiertas blindheet, Hwilke, sedhan the wordo förstockadhe, gåffuo the sigh sielffua vthi otucht, til at bedriffua all oreenligheet, samt medh girigheet. Men j haffuen icke så lärdt Christum, om j annars honom hördt haffuen, och vthi honom lärde ären, huru itt retsinnigt wesende är j Jesu.
Så legger nu bortt jfrå idher then gamla menniskion, ther j förra medh vmgingen, hwilken genom lusta j wilfarelse sigh förderffuar, Och förnyier idher j idhar sinnes anda, och jklädher idher then nyia menniskiona, then effter Gudh skapat är, j sanskylligha retferdigheet och heligheet.
Therföre legger bortt lögnen, och taler sanningen, hwar och en medh sin nästa, effter wij ärom inbyrdes lemmar. Wredhgens, och synder icke, Låter icke solena gå nedh offuer idhra wredhe, Giffuer ock icke Lastarenom rwm. Then ther stolet haffuer, han stiele icke meer, vthan heller arbete medh sina hender thet gott är, På thet han någhot skal haffua dela medh then som nödhtorfftigh är.
Jntet ohöffuiskt taal gånge vthaff idhar munn, vthan thet nyttigt är til förbätring ther thet behöffues, at thet må them som höra til tacka wara, och bedröffuer icke Gudz helgha Anda, ther j medh beseglde ären til förlosningennes dagh. All bitterheet och grymheet och wredhe och roop och hädhelse ware longt jfrå idher, samt medh alla ondsko. Men warer inbyrdes til hwar annan wenlighe, godhiertighe, Och förlåter then ene them andra, såsom ock Gudh genom Christum haffuer förlåtet idher.

V. Capitel.
SÅ warer nu Gudz effterföliare, såsom elskeligh barn, och wandren j kärlekenom, såsom ock Christus haffuer elskat oss, och vthgiffuit sigh sielff för oss til gåffuo och offer, Gudhi til een sööt lucht. Bolerij och all slemheet eller girigheet läter jbland idher icke eens nemda warda, såsom helghon tilhörer. Och slem ord, eller geckerij, eller skemt, som icke höffues, Vthan heller tacksäyelse. Ty j skolen weta, at ingen bolare, eller oreen, eller giriger (hwilken är en affgudhadyrkare) haffuer arffuedeel vthi Christi och Gudz Rike. Låter idher ingen förföra medh fåfeng ord, Ty för sådana pläghar Gudz wredhe komma offuer otroonnes barn. Therföre warer icke theras stalbrödher, Ty j woren foordom mörker, Men nu ären j liws j HErranom. 
Wandren såsom liwsens barn. Ty Andans frucht är vthi all godheet och retferdigheet, och sanning, Och pröffuer hwadh HErranom teckt är. Och haffuer ingen deelachtigheet medh the onyttigha mörkersens werck, vthan straffer them heller. Ty hwadh hemligha aff them skeer, thet är ock skemlighit at säya. Men alt thetta warder vppenbart, när thet aff liwset straffat warder, Ty alt thet vppenbart warder, thet är liws. Therföre sägher han, Waka vp tu som soffuer, och statt vp jfrå the dödha, så warder Christus tigh vplysande.
#1440
Så seer nu til huru j wandren wijsligha, icke som the owijse, vthan som wijse. Och skicker idher effter tijdhen, Ty tijdhen är ond. Therföre warer icke oförståndighe, vthan förståndighe hwadh HErrans wilie är. Och dricker idher icke druckna aff wijn, aff hwilko itt oskickelighit wesende kommer, Vthan vpfyllens medh them helgha Anda, talandes emellan idher j psalmar och loffsonger, och andeligha wijsor, siungandes och spelandes HErranom vthi idhor hierta. Altijdh tacksäyandes Gudhi och Fadhrenom för hwar man, vthi wårs HErras Jesu Christi nampn. Ymsom vnderdånighe then ene them andra j Gudz reddhogha.
Hustrunar ware sina män vnderdånigha såsom HErranom, Ty mannen är hustrunnes hoffuudh. Såsom ock Christus är Församlingennes hoffuudh, och han är ock sins krops helsa. Såsom nu Församlingen är vnderdånigh Christo, så skola ock hustrunar vthi all ting wara sina män vnderdånigha. J män, elsker idhra hustrur, såsom ock Christus elskadhe Församlingen, och haffuer vthgiffuit sigh sielff för henne, På thet han henne helgha skulle, och haffuer giordt henne rena j watnsens baadh genom ordet. På thet han skulle bestella sigh ena Församling then herligh är, then ingen fleck eller skrynckio haffuer, eller annat sådant, Vthan at hon skulle wara heligh och ostraffeligh.
Så skola ock männenar elska sina hustrur, såsom sina eghna kroppar. Then sina hustru elskar, han elskar sigh sielff, Ty ingen haffuer någhon tijdh hatat sitt eghit kött, vthan heller födher och fordrar thet, såsom ock HErren Församlingen, Ty wij äre ledhamoot aff hans krop, aff hans kött, och aff hans benom. För then skul skal menniskian offuergiffua fadher och modher, och bliffua widh sijn hustru, Och aff twem warder itt kött. Thenna hemligheet är stoor, Men iagh talar om Christo och Församlingen. Doch ock j, hwar j sin stadh elske sina hustru såsom sigh sielff, Men hustrun haffue mannen j wyrdning.

VI. Capitel.
I Barn, warer hörighe idhra föräldrar j HErranom, Ty thet är retwijst. Hedhra tin Fadher och modher, hwilket är thet första bodh, som löffte medh sigh haffuer, På thet tigh skal wel gå, och bliffua longlijffuat på jordenne.
J fädher, reeter icke idhor barn til wredhe, vthan vpfödher them medh tucht och HErrans förmaning.
J tienare, warer hörighe idhrom lekamlighom Herrom, medh reddhogha och bäffuan, j idhor hiertas enfalligheet, såsom Christo, Jcke tienandes allena för öghonen såsom menniskiom til wilia, vthan såsom Christi tienare, görandes thet Gudh wil vthaff hiertat medh welwiliogheet. Låter idher tyckia, at j tienen HErranom och icke menniskiom, wetandes, at hwadh gott hwar och en gör, thet skal han igen få aff HErranom, ehwadh han är tienare eller frij.
Och j HErrar görer ock thet samma emoot them, och offuergiffuer trugh, wetandes, at ock idhar HErre är j himmelen, och för honom är intet anseende til personen. 
På thet sijdsta, käre brödher, warer starcke j HErranom, och j hans starckheetz macht. Jklädher idher alt Gudz harnesk, på thet j måghen stå emoot dieffuulsens listigha anlop. Ty wij haffuom icke strijdh emoot kött och blodh, vthan emoot Förstar och welligha, nemligha, emoot werldennes Herrar, the som regera j thenna werldennes mörker, emoot the onda Andar vnder himmelen. Therföre tagher til idher alt Gudz harnesk, At j 
#1441 måghen emoot stå j then onda daghen, och j all ting beståndande bliffua.
Så ståår nu vmgiordadhe kring om idhra lender medh sanningenne, och jklädde retferdighetennes kreffuetto, och fötternar skoodde medh fridzens Euangelio, ther medh j redho äre. Men offuer all ting, tagher troonnes sköld, medh hwilkom j kunnen vthsleckia all hins Ondas glödhande skott. Och tagher på idher salighetennes hielm. Och Andans swerd, som är Gudz ord. J all böön och åkallan, altijdh bidhiandes j Andanom, och waker ther til medh all idkeligheet och böön för all helghon, och för migh, at migh måtte giffuit warda tala dristeligha med öpen munn, at iagh måtte kunnogha göra Euangelij hemligheet, hwilkes bodskap iagh är j thenna kädhion, På thet iagh ther vthi må frij tala, som migh böör tala.
Men på thet j måghen ock weta, huru medh migh tilståår, hwadh iagh gör, skal Tychicus min elskelighe brodher och troghen tienare j HErranom, idher vnderwisa. Hwilken iagh therföre sende til idher, at j skolen få weta, huru medh migh tilståår, och at han skulle trösta idhor hierta. Fridh ware brödherna, och kärleek medh troonne, aff Gudh Fadher och HErranom Jesu Christo. Nådh ware medh allom som wår HErra Jesum Christum retsinneligha käär haffua, Amen. 
Send aff Rom, til the Epheser medh Tychicum.

#1442
S. Pauli Epistel til the Philipper.
Första Capitel.
PAulus och Timotheus Jesu Christi tienare. 
Allom helighom j Christo Jesu som äro j Philippis, samt medh Biscopar och tienare.
Nådh ware medh idher och fridh aff Gudhi wårom Fadher, och HErranom Jesu Christo.
Jagh tackar min Gudh, så offta iagh tencker på idher, hwilket iagh altijdh gör j alla mina böner för idher alla, och gör samma böön medh glädhe, at j ären deelachtighe wordne j Euangelio, jfrå första daghen in til nu, och förseer migh thet samma, at then vthi idher gott werck begynt haffuer, han skal thet ock fulborda in til Jesu Christi dagh. Såsom migh rett är, at iagh then meningen haffuer om idher alla, Therföre at iagh j minom boyom, j hwilkom iagh förswarar och stadfester Euangelium, haffuer idher j mitt hierta, såsom the ther alle medh migh deelachtighe ären j nådhenne.
Ty Gudh är mitt witne, huru iagh åstundar idher alla aff hiertans grund j Jesu Christo, och bedher at idhar kärleek jw meer och meer må rijk warda j all kundskap och j alt förstånd, at j måghen bepröffua hwadh betst är. På thz j måghen wara rene, och ingom til förarghelse in til Christi dagh, vpfylte medh retferdighetennes frucht, hwilken genom Jesum Christum kommer til Gudz prijs och loff.
Jagh wil at j weta skolen, käre brödher, at thet medh migh skeedt är, thet är meer kommet Euangelio til framgång, så at mina boyor äro vppenbara wordna j Christo offuer hela Rådhuset, och när alla andra, och at monge brödher j HErranom styrckte aff minom boyom äro thes dristigare wordne, til at tala ordet vthan reddhogha. Somlighe predica ock Christum för affuund och trätto skul, Och somlighe vthi een godh mening. Hine predica Christum aff kijff, och icke reenligha, menandes ther medh föröka bedröffuelsen til mijn fängelse, Men thesse aff kärleek, wetandes at iagh här ligger til Euangelij förswarelse.
Hwadh äret tå? At jw Christus förkunnat warder j hwadh måtto thet skee kan, antingen aff tilfelle eller sanskylleligha, ther aff frögdar iagh migh, och jemwel frögda wil. Ty iagh weet, at thet kommer migh til saligheet genom idhra böön, och Jesu Christi Andas tilhielp, såsom iagh wisseliga wenter och förhoppas, at iagh vthi ingen ting skal til blygd komma, vthan medh alla frijheet, såsom altijdh, så ock nu måtte Christus affhållen warda j minom lekamen, ehwadh thet är genom lijff eller genom dödh. Ty Christus är mitt lijff, och dödhen är mijn winning.
Men effter thet at leffua j kötet, tienar meer til at göra frucht, så weet iagh icke hwilket iagh vthwelia skal, Ty bådhe delanar liggia migh hårdt vppå. Jagh åstundar skilias hädhan, och wara när Christo, hwilket ock mykit bätre wore. Men thet är meer nödhtorfftigt bliffua j kötet för idhra skul. Och weet iagh wisseligha, at iagh skal bliffua, och medh idher allom wara, idher til godho och til troonnes frögd, På thet j måghen stoorligha beröma idher aff migh j Christo Jesu, genom mijn igenkommelse til idher.
Allenast wandrer såsom Christi Euangelio werdt är, at hwadh iagh heller kommer och fåår idher see, eller fråwarandes fåår höra om idher, at j 
#1443 bliffue ståndandes vthi enom Anda och eenne siäl, samt medh oss kempandes vthi Euangelij troo. Och vthi ingen ting förskrecken idher för idhra mootståndare, hwilket them är itt tekn til förtapelse, men idher til saligheet, och thet aff Gudhi. Ty idher är giffuit för Christo, icke allenast at j troon på honom, vthan jemwel lijdhen för hans skul, haffuandes samma stridhena som j såghen j migh, och j nu hören om migh.

II. Capitel.
ÄÄr nu någhor förmaning när idher j Christo, Är någhor tröst j kärlekenom, Är någhor Andans deelachtigheet, Är någhor hierteligh kärleek och barmhertigheet, Så vpfyller mina glädhe, at j ären eens til sinnes, lijka kärleek haffuandes, endregtighe, samhållighe, at intet skeer medh kijff eller fåfeng äro, vthan medh ödhmiukt rekne hwar then andra yppare än sigh. Seer icke hwar på sitt eghit betsta, vthan hwar och en på eens annars betsta.
Hwar och en ware så til sinnes, som ock Christus Jesus war, Hwilken än tå han war j Gudz skepelse, reknadhe han icke för rooff, Gudhi jemlijk wara, Vthan förnedradhe sigh, taghandes på sigh en tienares skepelse, och wardt lijka som een annor menniskia, och j åtheffuor funnen som een menniskia, ödhmiukadhe sigh sielff, wardt lydhigh in til dödhen, ja, til korssens dödh. Therföre haffuer ock Gudh förhögt honom, och giffuit honom itt nampn, thet offuer all nampn är, At j Jesu nampn skola sigh böya all knää, theras som j himmelen, på jordenne, och vnder jordenne äro, och alla tungor skola bekenna, at Jesus Christus är HErren, Gudh Fadher til äro.
Så mine elskelighe, som j altijdh haffue warit lydhige, icke allenast j minne närwaro, vthan ock nu mykit meer j minne fråwaro, skaffer medh fruchtan och bäffuan, at j salighe warden. Ty Gudh är then som werckar j idher, bådhe wilia och gerning, effter sitt godha behagh. 
Görer all ting vthan knorr och twekan, på thet j måghen wara oförtaladhe och rene, och Gudz barn ostraffeligh, mitt jbland thet wanartigha och wronga slechtet, Jbland hwilka lyser såsom liws j werldenne, at j bliffue widh lijffzens ord, migh til een berömelse på Christi dagh, at iagh icke fåfengt lupet eller fåfengt arbetat haffuer. Och om iagh än offras offuer idhra troos offer och Gudztienst, så glädher iagh migh och frögdar migh medh idher alla, För thet samma skul skolen j ock glädhias, och skolen glädhias medh migh.
Men iagh hoppas j HErranom Jesu, at iagh innan kort warder sendandes til idher Timotheum, at iagh ock må warda widh itt gott moodh, tå iagh förnimmer huru medh medh idher tilståår. Ty iagh haffuer ingen then som så aldeles lijka medh migh til sinnes är, then så hierteligha vmsorgh haffuer för idher. Ty the sökia alle effter sitt eghit, icke thet Christo Jesu tilhörer. Men j weten at han bepröffuat är, Ty såsom itt barn medh fadhrenom, haffuer han medh migh tient vthi Euangelio, Honom hoppas migh nu senda, thet första iagh haffuer beseedt mijn ärende. Jagh tröster ock på HErran, at iagh ock sielff snart kommande warder.
Migh haffuer ock syntz nödhtörfftigt wara, senda til idher Epaphroditum brodheren, min medhielpare, och medhstrijdhare, och idhar Apostel, then ock migh vthi minne nödhtorfft tienar. Effter han hadhe een åstundan til idher alla, och war storligha bekymrat ther aff, at j spordt hadhen honom kranckan, Som han ock wisseligha war dödzsiwk, Men Gudh förbarmadhe sigh offuer honom, och icke allenast offuer honom, vthan ock offuer migh, at iagh icke skulle få sorgh på sorgh.
#1444
Jagh haffuer nu sendt honom thes snarare, At j skolen få see honom, och thes gladhare warda igen, och iagh thes mindre sorgh haffua. Så vndfåår nu honom j HErranom medh alla glädhe, Och the sådana äro, them haffuer j wyrdning. Ty för Christi werck skul war han dödhenom så när kommen, at han fögho tenckte på lijffuet, På thet han skulle tiena migh j idhar stadh.

III. Capitel.
YTerlighare käre brödher, frögder idher j HErranom. At iagh idher jw alt thet samma scriffuar, thet förtryter migh intet, men thz gör idher thes wissare. Wachter idher för the hundar, wachter idher för the onda arbetare, wachter idher för affskärelsen. Ty wij äre omskärelsen wij som tiene Gudhi j Andanom, och berömom oss aff Christo Jesu, och settiom icke tröst på kötet, ändoch iagh ock wel må trösta på kötet. Hwar en annar sigh tyckia låter, at han må förtrösta sigh på kötet, iagh mykit meer, som på ottonde daghen omskoren är, en aff Jsraels folck och Ben Jamins slechte, en Ebreer aff Ebreer, effter Laghen en Phariseer, effter nijtet förföliandes Församlingen, effter then retferdigheet som är aff Laghen ostraffeligh.
Men thet migh een winning war, thet haffuer iagh reknat för skadha för Christi skul. Ja, iagh reknar thet alt för skadha emoot then offuerswinnerligha mins HErras Christi Jesu kundskap, för hwilkens skul iagh alt haffuer för skadha reknat, och håller thet för treck, På thet iagh må winna Christum, och warda funnen j honom, icke haffuandes mina retferdigheet som kommer aff Laghen, vthan then som aff Christi troo kommer, Nemligha then retferdigheet som aff Gudhi kommer genom trona, til at kenna honom, och hans vpståndelses krafft, och hans pinos deelachtigheet, lijk worden hans dödh, om iagh ock måtte komma emoot honom j the dödhas vpståndhelse.
Jcke at iagh allaredho haffuer thet fattat, eller allaredho fulkommen är, Men iagh faar fast ther effter, om iagh thet ock fatta må, som iagh ock fattat är aff Christo Jesu. Käre brödher, Jagh kan icke säya, at iagh än nu sielff thet fattat haffuer. Men itt sägher iagh, Jagh förgäter thet til ryggia är, och strecker migh til thet som framman til är, iaghandes effter målet som föresatt är, til then löön som förehålles offuan effter aff Gudz kallelse j Christo Jesu. Så monge wij nu fulkompne äre, warom så sinnadhe, och om j någhot annorlunda hålla skolen, så läter Gudh idher thet vppenbara, Doch så, at wij vthi thet ther wij allaredho tilkompne äre, wandrom effter ena reglo, och äre eens sinnadhe.
Warer ock, käre brodher, mine effterföliare, och seer på them som så wandra, som j oss för een effterdömelse haffuen, Ty monge wandra, aff huilkom iagh idher offta sagdt haffuer, Men nu sägher iagh ock gråtandes, fiendar til Christi korss, hwilkas ende är förtapelse, och theras bwk theras Gudh, och theras ära til skam, the ther achta hwadh iordenne tilhörer. Men wårt vmgengelse är j himmelen, tädhan wij ock wente Frelsaren, HErran Jesum Christum, hwilken wår skröpligha lekamen skal förklara, På thet han skal göra honom lijk medh sinom förklaradha lekamen aff then krafft, ther han medh förmå sigh all ting vnderleggia.

IIII. Capitel.
#1445
SÅ mine käre och vnskadhe brödher, mijn frögd och mijn krona, bliffuer så ståndandes j HErranom, mine elskelighe. Euodiam förmanar iagh, och Syntychen förmanar iagh, at the äro eens til sinnes j HErranom. Ja, iagh bedher och tigh min retsinnigha maka, war them behielpeligh som medh migh offuer Euangelium strijdt haffua, samt medh Clement, och andra mina medharbetare, huilkas nampn äro vthi lijffzens book.
Frögder idher j HErranom altijdh, och åter sägher iagh, Frögder idher. Jdhor sachtmodigheet läter allom menniskiom Kunnogha warda. HErren är när. Haffuer ingen omsorgh, vthan idhart begiär ware kunnogt in för Gudh, medh all böön, åkallan och tacksäyelse. Och Gudz fridh som offuer gåår alt förstånd, förware idhor hierta och idhart sinne j Christo Jesu.
Ytermera, käre brödher, Hwadh sant är, hwadh ärlighit är, hwadh rett, hwadh kyskt, hwadh liuflighit, hwadh wel lydher, Är någhor dygd, och är någhot loff, tencker ther effter, Hwadh j ock lärdt, och vndfått, och hörd och seedt haffuen på migh, thet gören, och så warder fridzens Gudh medh idher. Men iagh är storligha frögdat j HErranom, at j ären åter kompne ther til, at j haffuen omsorgh om migh, ändoch j wel alstädhes omsorgh hafft haffuen, Men tijdhen sadhe icke så til. Thetta sägher iagh icke therföre, at migh någhot fattas, Ty iagh haffuer lärdt jbland them iagh vmgåår, läta migh nöya. Jagh kan lågh wara, iagh kan ock högh wara, Allestädz och j all ting är iagh skickeligh, bådhe mätt och hungrogh wara, bådhe noogh haffua och nödh lijdha. All ting förmå iagh genom Christum som migh mechtighan gör. Doch haffuen j rett giordt, at j haffuen taghit idher mijn bedröffuelse til.
Weten j ock wel j Philipper, at aff första Euangelij begynnelse, tå iagh droogh vthu Macedonia, ingen Församling haffuer någhot delat medh migh, effter rekenskap j vthgifft och vpbyrd, vthan j allena, Ty j senden ena reso, och så andro til migh, j Thessalonica til mijn nödhtorfft. Jcke at iagh {sö ker} [söker] sådana skencker, Vthan söker ther effter, at vthi idhar rekenskap, skal een offuerflödigh frucht finnas, Ty iagh haffuer alt och öffuerflödar, och är vpfylt, sedhan iagh vndfick medh Epaphroditum, thet som jfrå idher sendt war, een sööt lucht, itt offer, Gudhi teckt och anammelighit. Men min Gudh skal idher vpfylla alla idhra nödhtorfft, effter sina rijkedomar j herlighetenne, genom Christum Jesum.
Men Gudhi och wårom Fadher ware prijs aff ewigheet til ewigheet, Amen. Helser all helghon j Christo Jesu. Jdher helsa the brödher som medh migh äro. Jdher helsa all helghon, enkannerligha the som äro vthaff Keysarens hws. Wårs HErras Jesu Christi nådh ware medh idher allom, AMEN. 
Scriffuin aff Rom, medh Epaphroditum.
#1446
S. Pauli Epistel til the Colosser.
Första Capitel.
PAulus, Jesu Christi Apostel genom Gudz wilia, och Timotheus brodheren.
The helghon och troghna brödher j Christo som äro j Colossen. 
Nådh ware medh idher, och fridh aff Gudhi wårom Fadher, och HErranom Jesu Christo.
Wij tackom Gudhi och wårs HErra Jesu Christi Fadher, o och bidhiom altijdh för idher, Ty wij haffue spordt idhra troo j Christo Jesu, och idhar kärleek til all helghon, för thet hopp skul som idher är förwarat j himmelen. Aff hwilket j tilförenna hördt haffuen, genom Euangelij sanna ord, som til idher kommet är, såsom ock j alla werldena, och är fruchtsamt, såsom ock j idher, jfrå then dagh j hörden och förnummen Gudz nådh j sanningenne, Som j ock lärdt haffuen aff Epaphra wår elskeligha medhtienare, hwilken är en troghen Christi tienare för idher, then ock oss vnderwijst haffuer idhar kärleek j andanom.
#1447
Therföre ock wij, jfrå then dagh wij thet hördom, wende wij icke igen bidhia för idher, och vnska, at j måghen vpfylte warda medh hans wilias kundskap, vthi all andeligh wijsdom och förstånd, at j måghen wandra werdeligha HErranom, til alt behagh. Och ären fruchtsamme j alla godha gerningar, Och wexen til j Gudz kundzskap, Och sterckte warden medh allo krafft, effter hans herligha macht, vthi alt tolamodh och longmodigheet medh glädhe. Och tacken Fadhrenom som oss haffuer bequemma giordt til at deelachtighe wara j the helighas arffuedeel j liwset.
Hwilken oss vthtaghet haffuer jfrå mörkersens welligheet, och haffuer försatt oss vthi sins elskeligha Sons Rike. J hwilkom wij haffue förlosning genom hans blodh, nemligha, syndernas förlåtelse, hwilken är osynligha Gudz belete, förstfödder för all creatur, Ty genom honom äro all ting skapat, som j himmelen och på iordenne äro, synlighen och osynlighen, ware sigh Thron eller herskap, eller Förstadöme eller Offuerheet. Alt är skapat genom honom och til honom, och han är för alla, och all ting bestå j honom.
Och han är hoffuudhet til kroppen, nemligha, til Församlingena, hwilken är begynnelsen, förstfödd jfrå the dödha, På thet han j all ting skal haffua föregången, Ty behagelighit haffuer warit (Fadhrenom) at all fulheet skulle boo j honom, och at han genom honom all ting försona skulle medh sigh sielff, til fridz stellandes genom blodhet på hans korss, bådhe thet på iordenne och j himmelen är.
Och idher som foordom woren fremmande och fiendar medh sinnet j onda gerningar, Men nu haffuer han försonat idher medh sins kötz lekamen genom dödhen, På thet han skulle stella idher heligha och ostraffeligha och obesmittadhe j sijn åsyyn, om j annars bliffue j troonne, grundadhe och faste och orörlighe jfrå thet hopp som j Euangelio är, hwilket j hördt haffuen, och predicat är för all creatur som vnder himmelen äro, hwilkes iagh Paulus är en tienare worden.
Nu frögdar iagh migh vthi mitt lijdhande för idher, och vpfyller j mitt kött, hwadh som fattas j Christi lijdhande, för hans lekamen, som är Församlingen, Hwilkens tienare iagh worden är, effter Gudz Predicoembete, thet migh giffuit är jbland idher, at iagh Gudz ord rijkeligha predica skal, nemligha then hemligheet, hwilken fördold haffuer warit jfrå werldennes begynnelse, och ewigh tijdh. Men nu är thet vppenbart wordet hans helghon, hwilkom Gudh wille kunnogt göra, Hwilken thenna hemlighetennes herligha rijkedom är jbland Hedhninganar (hwilken är Christus vthi idher) herlighetennes hopp, then wij förkunnom, förmanandes hwario menniskio och lärandes hwario menniskio j all wijsdom, På thet wij skole stella hwario menniskio fulbordadha j Christo Jesu, ther iagh ock på arbetar och kempar effter hans werckan, som kraffteligha werckar j migh.

II. Capitel.
SÅ wil iagh at j weta skolen, hwilken kamp iagh haffuer om idher, och om them som äro j Laodicea, och om alla them som mijn person j kötet icke seedt haffua, På thet theras hierta mågha få någhon hugnat, och sammanfögadhe warda j kärlekenom, til all rijkedom, vthi fulkomlighit förstånd, til at kunna besinna Gudz hemligheet, bådhe Fadhrens och Christi, vthi hwilkom födolda liggia alla wijsdoms och förståndz håffuor.
Men thetta sägher iagh, På thet ingen skal bedragha idher medh klook ord. Ty ändoch iagh är jfrå idher effter kötet, är iagh doch när idher j andanom, 
#1448 frögdar migh, och seer idhor skickelse, och idhar troos stadigheet på Christum. Såsom j nu anammat haffuen HErran Christum Jesum, så wandrer j honom, och warer rotadhe och vpbygde j honom, och warer faste j troonne, såsom j lärde ären, Och warer j henne rijkeligha tacksamme.
Seer til, at idher icke någhor bortröffuar med Philosophia och fåfengt bedrägherij, effter menniskiors stadgar, och effter werldennes stadgar, och icke effter Christum. Ty j honom boor all guddomsens fulheet lekamligha. Och j ären j honom fulkompne, hwilken är hoffuudhet offuer all Förstadöme och welligheet, j hwilkom j ock omskorne ären medh then omskärelse som skeer vthan hender, tå j afflagden syndakroppen j kötet, nemligha, medh Christi omskärelse, j thet, at j medh honom begraffne ären genom dopet, j hwilkom j ock vpståndne ären genom trona, then Gudh werckar, hwilken honom vpweckt haffuer jfrå the dödha.
Han haffuer ock giordt idher leffuande medh honom, tå j dödhe woren j synderna, och vthi idhars kötz förhudh. Och haffuer förlåtet oss alla synder, och affplånat then handscrifft som oss emoot war, hwilken aff stadganar kom, och war oss emoot, Och then haffuer han taghet oss aff wäghen, och näglt widh korsset. Och haffuer blottat Förstadömen och welligheterna, och fördt them vppenbarligha, och giordt en ärligh segher aff them, genom sigh sielff.
Så läter nu ingen göra idher samwet offuer maat eller dryck, eller offuer bestemda Helgedaghar, eller Nymånadher, eller Sabbather, hwilket är skuggen aff thet som tilkommande war, Men kroppen sielff är j Christo. Läter ingen tagha idher Lönen jfrå, then som wandrar effter eghen godtyckio j Ängla ödhmiukt och andeligheet, j the ting han aldrigh seedt haffuer, och är förgeffues vpbläst j sitt kötzligha sinne, Och håller sigh icke widh hoffuudhet, aff hwilko lekamenen genom ledher och ledhamoot krafft fåår, och tilsammans henger och tilwexer j then förökelse som Gudh giffuer.
Effter j nu dödhe ären medh Christo, jfrå the werldzligha stadgar, Hwj låte j idher tå begripas medh bescreffna stadgar? Lijka som j än nu leffden j werldenne? The ther säya, Tu skalt icke komma widh thet. Jcke smaka thet. Jcke handtera thet. Hwilket doch alt förgåås j brukningenne, och är effter menniskiors bodh och lärdom, Hwilke haffua wel itt skijn aff wijsdom, genom sielfftaghen andeligheet och ödhmiukt, och ther igenom at the icke skona kroppen, och göra icke kötena thes äro til thes nödhtorfft.

III. Capitel.
OM j nu ären vpståndne medh Christo, så söker thet offuan til är, ther Christus är sittiandes på Gudz höghra hand. Farer effter thet som offuan til är, icke effter thet som på iordenne är. Ty j ären dödhe, och idhart lijff är fördoldt medh Christo j Gudhi. Men när idhart lijff Christus vppenbarat warder, tå warden ock j vppenbaradhe medh honom j herligheten. Så dödher nu idhra lemmar som på iordenne äro, bolerij, oreenligheet, lusta, ond begärelse och girigheet (hwilken affgudha dyrkan är) För hwilken stycker skul, Gudz wredhe kommer offuer otroonnes barn. Vthi hwilken j ock foordom wandradhen, tå j ther vthi leffden.
Men legger ock nu j bortt altsammans, wredhe, grymheet, ondsko, försmädelse, skemligh ord aff idhar munn. Liugher icke för hwar annan. Affklädher idher then gamla menniskion medh hans gerningar, och jklädher idher then nyia, then ther förnyias til hans kundskap och belete, som honom skapat haffuer. Ther icke Greek och Jude är, omskärelse och förhudh, Barbarsk, Scythisk, eghen, frij, vthan alt j allom Christus.

#1449
Så klädher idher nu, såsom Gudz vthkoradhe helghon och elskelighe, vthi hiertans barmhertigheet, wenligheet, ödhmiukt, sachtmodigheet, longmodigheet. Och vndragher hwar annan, och förlåter hwar androm, om någhor haffuer någhon klaghomål emoot then andra, Såsom ock Christus idher förlåtit haffuer, så görer ock j. Men offuer alt thetta jklädher idher kärleken, hwilken är fulkomlighetennes band. Och Gudz fridh regere j idhor hierta, til hwilken j ock kalladhe ären vthi en lekamen, Och warer tacksamme.
Låter Gudz ord rijkeligha boo vthi idher medh all wijsdom. Lärer och förmaner idher inbyrdes medh psalmar och loffsonger, och andeligha wijsor j nådhenne, och siunger HErranom j idhart hierta. Och alt thet j gören medh ord eller gerning, thet görer alt j HErrans Jesu nampn, Och tacker Gudhi och Fadhrenom genom honom.
J hustrur, warer idhra män vnderdånigha, såsom tilbörlighit är j HErranom. J män, elsker idhra hustrur, och warer icke bittre emoot them.
J barn, warer idhra föräldrar lydhighe j all ting, Ty thet teckes wel HErranom. J fädher, reeter icke idhor barn, På thet the icke skola warda kleenmodighe.
J tienare, warer lydighe idhra kötzligha Herrar j all ting, Jcke medh tienst för öghonen, såsom menniskiom til wilia, vthan medh hiertans enfålligheet, och medh Gudz fruchtan. Alt hwadh j gören, thet görer aff hiertat, såsom HErranom, och icke menniskiom. Och weter, at j aff HErranom skolen få arffsens löön, Ty j tienen HErranom Christo. Men then som orett gör, han skal vndfå huadh han orett giordt haffuer, och warder intet anseende til personen.
J HErrar, hwadh lijka och rett är, thet bewiser tienaromen, wetandes, at j haffuen ock en HErra j himmelen.

IIII. Capitel
HÅller vppå bidhia, och waker ther vthi medh tacksäyelse, bidhiandes ock så för oss, at Gudh wille vplåta oss Ordzens dör, til at tala Christi hemligheet (för hwilket iagh ock bunden är, at iagh må thet vppenbara) såsom migh bör at tala. Wandrer wijsligha medh them som vthan til äro, Och skicker idher effter tijdhen. Jdhart taal ware altijdh liufflighit och medh salt förmengt, at j wete huru j skolen swara huariom och enom. 
Huru medh migh gåår, skal Tychycus min elskelighe brodher och troghen tienare och medhtienare j HErranom, idher kungöra, Hwilken iagh haffuer til idher sendt, för then skul, at iagh skal få weta, huru thet haffuer sigh medh idher, och at han må hugswala idhor hierta, samt medh Onesimo minom troghna och elskeligha brodher, hwilken en aff idher är. The skola idher vnderwisa alt, huru här tilståår.
Helsar idher Aristarchus min medhfånge, och Marcus Barnabe sysling, aff hwilkom j haffuen fått någhra befalningar. Kommer han til idher, så vndfåår honom, och Jesus som kallas Justus, hwilke äro aff omskärelsen. Thesse äro allena mine medhielpare til Gudz Rike, the migh ock warit haffua til hugnat. Helsar idher ock Epaphras, then en aff idher är Christi tienare, altijdh arbetandes för idher j böner, På thet j måghen bliffua ståndandes fulkomlighe, och vpfylte j all Gudz wilia, Jagh bär witnesbyrd medh honom, at han haffuer mykin omsorgh om idher, och them j Laodicea, och them j Hierapoli. Helsar idhar Lucas läkiaren then älskelighe, och Demas.
Helser the brödher j Laodicea, och Nympham, och then Församling 
#1450 som j hans hws är. Och tå Epistlen är läsen när idher, så besteller, at hon warder ock läsen för then Församling j Laodicea, och at j ock then Laodiska Epistlen läsen. Och sägher Archippo, See på embetet som tu fått haffuer j HErranom, at tu thet vthrettar. Mina helsning medh minne Pauli hand. Tencker på mina boyor. Nådh ware medh idher, AMEN. 
Scriffuin aff Rom, medh Tychycum och Onesimum.

#1451
S. Pauli Epistel then Första til the Thessalonicier.
Första Capitel.
PAulus och Siluanus och Thimotheus. 
Then Församling j Thessalonica, vthi Gudh Fadher och HErranom Jesu Christo. 
Nådh ware medh idher och fridh aff Gudhi wårom Fadher och HErranom Jesu Christo.
Wij tackom Gudhi altijdh för idher alla, och haffuom idher j åminnelse j wåra böner vthan återwendo, tenckiandes på idhart werck j troonne, och på idhart arbete j kärleken, och på idhart tolamodh j hoppet, hwilket är wår HErre Jesus Christus för Gudhi wårom Fadher, Ty, käre brödher, aff Gudhi elskadhe, wij wete huru j ären vthwalde, at wårt {Euan gelium} [Euangelium] haffuer warit när idher, icke allenast medh ordom, vthan bådhe j krafft och j them helgha Anda, och j fulla wissheet, såsom j weten, hurudana wij worom när idher för idhra skul.
Och j ären wordne wåre effterföliare och HErrans, och haffuen anammat ordet jbland mong bedröffuelse, medh then helgha Andas frögd, Så at j ären wordne itt effterdömelse allom troghnom vthi Macedonia och Achaia. Ty aff idher är HErrans ord vthgånget, icke allenast j Macedonia och Achaia, vthan ock j all rwm är idhor troo som j haffuen til Gudh, vthkommen, så at oss är icke behoff at säya någhot. Ty the sielffue förkunna om idher, hurudana ingång wij hadhom til idher, och huru j vmwende worden til Gudh jfrå affgudharna, til at tiena then leffuande och sanna Gudh, och til at wenta hans Son aff himmelen, hwilken han vpweckt haffuer jfrå the dödha, Jesum, Then oss frelsar jfrå then tilkommande wredhe.

II. Capitel.
KÄre brödher, J weten sielffue wår ingång til idher, at han war icke fåfeng, Vthan såsom wij tilförenna hadhe lidhit och försmådde warit vthi Philippen (som j weten) worom wij än tå widh godh tröst j wårom Gudh, til at tala när idher Gudz Euangelium medh mykin kempning. Ty wår förmaning war icke til wilfarelse, icke heller til oreenligheet, icke heller med list, Vthan såsom wij aff Gudhi bepröffuadhe worom, at oss Euangelium betroodt är til at predica, så talom wij, Jcke såsom wij wille teckias menniskiom, vthan Gudhi, then ther pröffuar wår hierta.
Ty wij haffue icke vmgått medh smeeklighom ordom (såsom j weten) icke heller medh tilfelle til girigheet, Gudh är thes witne. Haffuom icke heller sökt prijs aff menniskiom, hwarken aff idher eller androm, ändoch wij wel hadhom hafft macht at förtunga idher, såsom Christi Apostel. Men wij worom milde när idher, Lijka som een amma foostrar sijn barn, Så
#1452 haffuom wij hiertans lust hafft til idher, at dela med idher, icke allenast Gudz Euangelium, vthan ock wårt eghit lijff, Ty j ären oss käre wordne.
J minnens wel, käre brödher, wårt arbete och wår mödho, Ty dagh och natt arbetadhe wij, På thet wij ingen aff idher skulle förtunga, och predicadhom j bland idher Gudz Euangelium. Thes ären j witne och Gudh, huru helgeligha, huru retferdeligha, och ostraffeligha wij vmgingom medh idher som troodden. Såsom j weten, at wij, såsom en fadher sijn barn, haffue förmanat och tröstat hwar och en jbland idher, och betyghat, at j werdeligha skullen wandra för Gudhi, then idher kallat haffuer til sitt Rike och herligheet.
För hwilket wij ock vthan återwendo tackom Gudhi, at tå j anammadhen aff oss ordet om Gudh, anammadhen j thet icke såsom menniskiors ord, vthan (såsom thet sannerligha är) som Gudz ord, hwilken ock werckar j idher som troon. Ty j ären wordne, käre brödher, the Gudz Församlingars effterföliare, som vthi Judea äro j Christo Jesu, at j thet samma lijdhit haffuen aff idhra eghna frender, som the aff Judomen. Hwilke ock HErran Jesum dråpo och sina eghna Propheter, och haffua förfolgdt oss, och teckias icke Gudhi, och allom menniskiom äro the emoot, förbiudha oss vnderwisa Hedhningomen, ther medh the skola salighe warda, På thet the skola fulkompna sina synder altijdh, Ty wredhen är kommen offuer them in til endan.
Men wij, käre brödher, sedhan wij til någhon tijdh hadhe mist idher effter ansichtet och icke effter hiertat, haffue wij thes meer hastat til at see idhart ansichte, medh stoor begärelse. Therföre hadhom wij welet komma til idher (iagh Paulus) twå resor, Och Satanas haffuer oss förhindrat, Ty hwadh är wårt hopp, eller frögd, eller kronan til wår berömelse? Ären ock icke j thet för wårom HErra Jesu Christo j hans tilkommelse? J ären jw wår prijs och frögd.

III. Capitel.
THerföre kundom wij icke lenger haffuat fördragh, och oss syntes, at wij vthi Athenis allena skulle quarre bliffua. Och haffue sendt Timotheum wår brodher, och Gudz tienare, och wår hielpare j Euangelio Christi, til at styrkia och trösta idher j idhra troo, På thet ingen skulle läta wika sigh vthi thenna bedröffuelse, Ty j weten at wij ärom ther til satte. Ty när wij worom när idher, sadhe wij idher thet tilförenna, at wij moste lijdha bedröffuelse, såsom ock skeedt är, och j weten. Therföre kunde iagh ock icke lenger haffuat fördragh, vthan sende åstadh, på thz iagh skulle förfara idhra troo, at til ewentyrs Frestaren icke hadhe försökt idher, och wårt arbete hadhe tå fåfengt wordet.
Men nu nyligha sedhan Timotheus kommen war til oss jfrå idher, och vnderwijste oss idhra troo och kärleek, och at j altijdh tencken på oss til thet betsta, och åstunden at see oss, såsom ock wij idher, wordom wij, käre brödher, hugswaladhe på idher vthi all wår bedröffuelse och nödh, genom idhra troo. Ty wij leffue nu, effter j ståån j HErranom. Hwadh tack kunne wij Gudhi säya för idher, för all then glädhi som wij haffue aff idher för wår Gudh? Wij bidhie dagh och natt ganska mykit, at wij måghom see idhart ansichte, och vpfylla thet j idhro troo fattas.
Men Gudh sielffuer och wår Fadher, och wår HErre Jesus Christus, skicke wår wägh til idher. Men HErren föröke idher, och läte kärleken offuerflödha inbyrdes, och til hwar man (såsom ock wij äre til idher) at idhor hierta mågha styrkt och ostraffeligh bliffua j heligheet för Gudhi och wårom Fadher, vthi wårs HErras Jesu Christi tilkommelse medh all hans helghon.

#1453
[IIII. Capitel.]
YTtermera, käre brödher, bidhie wij idher och förmane, genom wår HErra Jesum, såsom j haffue vndfånget aff oss, huru j wandra skolen, och teckias Gudhi, at j jw meer fulkomlighe warden. Ty j weten hwadh bodh wij gåffuom idher, genom HErran Jesum. Ty thetta är Gudz wilie, idhor helghelse, at j flyy bolerij, och hwar och en aff idher weet behålla sitt faat j helghelse och äro, icke vthi lustigh begärelse, såsom Hedhningar, the som aff Gudhi intet weta. Och at ingen förtrycker eller swiker sin brodher j någhon handel. Ty HErren är hempnaren offuer alt thetta, såsom wij ock idher tilförenna sadhom och betygadhom. Ty Gudh haffuer icke kallat oss til oreenligheet, vthan til helghelse. Then ther nu förachtar, han förachtar icke någhon menniskio, vthan Gudh, then sin helgha Anda haffuer giffuit j idher.
Men om brodherligh kärleek görs icke behoff at iagh scriffuar idher, Ty j ären sielffue lärde aff Gudhi, at j skolen elska idher inbyrdes, och thet gören j ock på alla brödherna, som j hela Macedonia äro. Men wij förmane idher, käre brödher, at j jw meer fulkomlighe warden, och winlegger idher, at j ären rolighe, och sköter idhor eghen stycke, Och arbeter medh idhra hender, såsom wij idher budhit haffue, At j haffuen idher ärligha medh them som vthan til äro, och at j theras intet betorffuen.
Men wij wilie icke dölia för idher, käre brödher, om them som affsompnadhe äro, At j icke sörien såsom the andre ther intet hopp haffua. Ty om wij troo, at Jesus är dödher och vpstånden, så skal ock Gudh them som affsompnadhe äro, genom Jesum framhaffua medh honom.
Ty thetta säye wij idher, såsom HErrans ord, at wij som leffue och igenbliffue vthi HErrans tilkommelse, skole icke förekomma them som soffua. Ty sielffuer HErren skal stigha nedh aff himmelen medh häärskrij, och Offuerängels röst, och medh Gudz beswn, och the dödhe j Christo skole vpstå j förstonne, Ther effter wij som leffue och igenbliffue, wardom til lijka medh them borttaghne j skyyn emoot HErran j wädhret, och så skole wij bliffua när HErranom alltijdh. Så tröster idher nu medh thenna orden inbyrdes.
V. Capitel.
MEn om tijdher och stunder, käre brödher, är icke behoff at scriffua idher, Ty j weten wel, at HErrans dagh skal komma såsom en tiwff om nattena. Therföre när the warda säyande, Thet är fridh, och all ting vthan fara, tå skal them hastelighit förderff offuerkomma, Lijka som födzlopinan quinnonne på kommer som haffuande är, och the skola icke kunna vndflyy. Men j, käre brödher, ären icke vthi mörkret, at then daghen, såsom en tiwff skal få idher fatt. Alle j ären liwsens barn, och dagsens barn, Wij hörom icke nattenne til, icke heller mörkret.
Så läter oss nu icke soffua såsom the andre, vthan läter oss waka och nöchter wara. Ty the som soffua, the soffua om nattena, och the som druckne äro, the äro druckne om nattena. Men wij som daghen tilhöre, skole nöchter wara, jklädde troonnes och kärlekens kreffuetto, och salighetennes hopp för en hielm. Ty Gudh haffuer icke satt oss til wredhe, vthan at förwerffua saligheet, genom wår HErra Jesum Christum, Then för oss dödh är, På thet, ehwadh wij wake eller soffue, skole wij leffua samt medh honom. Therföre förmaner idher inbyrdes, och vpbygger hwar then andra, såsom j ock gören.
#1454
Men wij bidhie idher, käre brödher, at j kennen them som arbeta jbland idher, och stå idher före j HErranom och förmana idher, Håller them thes kärare, för theras werck skul, och warer fridhsamme medh them.
Men wij bidhie idher, käre brödher, Förmaner the osidugha, tröster the klenmodigha, hielper the swagha, warer longmodighe widh hwar man. Seer til, at ingen wedhergeller ondt för ondt, Vthan altijdh farer effter thet godha inbyrdes, och medh hwar man.
Warer altijdh gladhe, bidhien vthan återwendo. Warer tacksamme j all ting, Ty thet är Gudz wilie om idher, genom Jesum Christum.
Vthslecker icke andan. Förachter icke prophetier. Men pröffuer all ting, och behåller thet gott är. Flyyr alt thet som ondt synes.
Men fridzens Gudh helghe idher offuer alt, at idhar hele ande, och siäl, och kropp, måtte wara behållen vthan straff j wårs HErras Jes u Christi tilkommelse. Han är trofast som idher kallat haffuer, then thet ock wel fulbordar. Käre brödher, bedher för oss. Helser alla brödherna vthi en heligh kuss. Jagh beswär idher widh HErran, at j thenna Epistlen läsa låten för alla helgha brödherna. Wårs HErras Jesu Christi nådh ware medh idher, Amen. 
Til the Thessalonicer then första, scriffuen aff Athenis.

#1455
S. Pauli Epistel then andra til the Thessalonicer.
PAulus och Siluanus och Timotheus. 
Then Församling j Thessalonica j Gudhi wårom Fadher och HErranom Jesu Christo.
Nådh ware medh idher och fridh, aff Gudhi wårom Fadher och HErranom Jesu Christo.
Wij skole tacka Gudhi altijdh för idher, käre brödher, såsom tilbörlighit är, Ty idhor troo förökas stoorligha, och allas idhra kärleek offuerflödher inbyrdes, så at wij sielffue beröme oss j Gudz Församlingar, aff idhart tolamodh och troo, vthi all idhor förfölielse och bedröffuelse som j lijdhen, såsom itt bewijs til Gudz retwijsa doom, På thet j måghen warda werdighe til Gudz Rike, för hwilket j ock lijdhen.
Effter thet är retwijst för Gudhi, giffua them bedröffuelse igen som idher bedröffua, Men idher som bedröffuens, roligheet medh oss, Tå HErren Jesus vppenbar warder aff himmelen, samt medh sinne krafftz Änglar, och medh eeldzlogha, til at hempnas offuer them som icke kenna Gudh, och offuer them som icke lydighe äro wårs HErras Jesu Christi Euangelio. Hwilke pijno lijdha skola, thet ewigha förderffuet aff HErrans ansichte, och aff hans herligha macht, tå han skal komma til at förklaras medh sijn helghon, och vnderligh warda medh allom them som troo, Ty wårt witnesbyrd til idher om then daghen, haffuen j troodt.
Och för then skul bidhie wij ock altijdh för idher, at wår Gudh wilie göra idher werdigha til thenna kallelsen, och vpfylla alt godhetennes vpsååt och troonnes werck j krafftenne, På thet wårs HErras Jesu Christi nampn må prisat warda på idher, och j på honom, effter wår Gudz och HErrans Jesu Christi nådh.

II. Capitel.
Men wij bidhie idher, käre brödher, för wårs HErras Jesu Christi tilkommelse, och för wåra Församlings skul j honom, at j icke snarligha låten beweka idher jfrå idhart sinne, icke heller förskreckia, hwarken genom Anda, eller genom ord, eller genom breff, lijka som thet sendt wore aff oss, såsom Christi dagh för handen wore. Läter ingen förföra idher j någhon måtto. 
Ty HErren kommer icke, vthan tilförenna skeer afffall, och vppenbar warder syndennes Menniskia, förtapelsens Barn. Hwilken är en mootståndare, och vphäffuer sigh offuer alt thet Gudh eller Gudz tienst kallas, Så at han setter sigh j Gudz Tempel, såsom en Gudh, och giffuer sigh före som han wore Gudh. Minnens j icke, at iagh sadhe idher thetta, tå iagh än nu war när idher? Och hwadh än nu hindrar, weten j, at han skal warda vppenbar
#1456 j sin tijdh. Ty han werckar allaredho ondskona hemligha, Allenast then ther nu håller, han moste komma aff wäghen. Och så warder tå then Onde vppenbar, Hwilken HErren skal dräpa medh sins munz Anda, och skal göra en enda med honom, genom sijn tilkommelses vppenbarelse, huilkens tilkommelse skeer effter Satans werckan, medh alla lögnachtigha kraffter och tekn, och Vnder, och medh all förförelse til oretferdigheet jbland them som förtapadhe warda. Therföre the icke anammadhe kärleken til sanningena, at the måtte salighe wordet. För then skul skal Gudh senda them krafftigh wilfarelse, så at the skola troo lögnenne, På thet the skola alle dömde warda, som icke haffua troodt sanningenne, vthan haffua lust til oretferdigheten.
Men wij skole altijdh tacka Gudhi för idher, käre brödher, elskadhe aff HErranom, at Gudh haffuer idher vthwaldt til saligheet aff begynnelsen, genom Andans helghelse, och j sanningennes troo, j hwilko han idher kallat haffuer genom wårt Euangelium, til wårs HErras Jesu Christi herligha eghendom.
Så ståår nu, käre brödher, och håller idher widh the stadgar som j lärdt haffuen, ehwadh thet är skeedt aff wårt ord eller breff. Men sielffuer wår HErre Jesus Christus, och Gudh och wår Fadher, then oss elskat haffuer, och giffuit een ewigh tröst och itt gott hopp genom nådhena, Han hugswale idhor hierta, och styrcke idher vthi all lärdom, och godha gerningar.

III. Capitel.
YTermera, käre brödher, bedher för oss, at HErrans ord må haffua framgång, och prijsat warda, såsom ock när idher, Och at wij måghom friyadhe warda jfrå {wanarti gha} [wanartigha] och argha menniskior, Ty troon är icke hwars manz, Men HErren är trofast, then idher styrckia skal, och bewara för thet onda. Men wij försee oss til idher j HErranom, at j gören och görandes warden, huadh wij idher budhit haffue. Men HErren styre idhart hierta til Gudz kärleek, och til Christi tolamodh.
Och biudhom wij idher, käre brödher, j wårs HErras Jesu Christi nampn, at j draghen idher jfrå hwar och en brodher, som oskickeligha wandrar, och icke effter then stadga, som han haffuer fått aff oss. Ty j weten, huru j skolen oss effterfölia, För then skul wij hadhom oss icke oskickeligha jbland idher, Jcke heller taghet brödhet til geffues aff någhrom. Vthan med arbete och mödho, natt och dagh haffue wij brukat oss, På thet wij ingen aff idher skulle wara til tunga. Jcke therföre, at wij thes icke macht hadhom, Vthan at wij skulle giffua oss sielffua idher til effterdömelse, at effterfölia oss. Och tå wij worom när idher, budhe wij idher sådant, At hoo ther icke wilie arbeta, han skulle icke heller äta.
Ty wij höre, at somlighe jbland idher vmgåås oskickeligha, och arbeta intet, vthan driffua fåfengio. Men them som sådana äro, biudhe wij, och förmane genom wår HErra Jesum Christum, at the arbeta medh stilheet, och äta sitt eghit brödh. Men j käre brödher, Förtröttens icke göra thet gott är.
Om nu någhor icke wille lydha wårt ord, honom tekner vp j itt breff, och haffuer ingen vmgengelse medh honom, På thet han skal blyias. Doch håller honom icke såsom en owen, vthan förmaner honom såsom en brodher.
Men fridzens HErre giffue idher fridh altijdh, j allahanda måtto. HErren ware medh idher allom. Helsning medh minne Pauli hand, huilket är teknet j all Breff. Så scriffuar iagh. Wårs HErras Jesu Christi nådh ware medh idher allom, Amen.
Send aff Athenis.

#1457

S. Pauli Epistel then första til Timotheum
Första Capitel.
PAulus Jesu Christi Apostel, effter Gudz wårs Frelsares och HErrans Jesu Christi befalning, then wårt hopp är.
Timotheo minom retsinnigha son j troonne. 
Nådh, barmhertigheet, fridh aff Gudhi wårom Fadher, och aff Jesu Christo wårom HErra.
Såsom iagh badh tigh, at tu skulle bliffua quarr j Epheso, tå iagh foor in j Macedonien, så gör ock, at tu må biudha somligom, at the ingen annan lärdom effterfölia, och ingen acht giffua på Fabeler och Slechtregister the ingen enda haffua, och åstadh komma spörsmål, meer än förbätring til Gudh j troonne. Ty hoffuudsumman aff bodhet, är kärleken 
#1458 aff itt reent hierta, och aff itt gott samwet, och aff een oskrymtat troo. Jfrå hwilken somlighe haffua farit wille, och äro vmwende til onyttigt squaller, och wilia wara Mestare j Scrifften, och förstå icke hwadh the säya, eller hwadh the hålla.
Wij wete wel at Laghen är godh, tå man henne retteligha brukar, wetandes, at them retferdigha är ingen Lagh satt. Vthan oretferdighom och olydighom, ogudhachtighom och syndarom, ohelighom och oandelighom, fadhermördarom och modhermördarom, mandråparom, bolarom, drengiaskendarom, menniskiotiuffuom, liugharom, meenedharom, och hwadh annat sådant är, thet en helsosam lärdom emoot faller, effter thens saligha Gudz herligha Euangelium, hwilket migh betroodt är.
Och iagh tackar wårom HErra Christo Jesu, som migh haffuer giordt mechtigh, och reknat migh troghen, och satt j thet embetet, Jagh som tilförenna war en försmädhare, och en förföliare, och en woldzwerckare. Men migh är barmhertigheet wedherfaren, Ty iagh haffuer thet giordt owetandes j otroo. Men wårs HErras nådh haffuer thes meer offuerflödhat, genom trona och kärleken j Christo Jesu.
Thet är itt fast ord, och j allo måtto wel werdt at man thet anammar, at Christus Jesus är kommen j werldena til at frelsa syndare, jbland hwilka iagh är then förnemlighaste. Men migh är wedherfaren barmhertigheet, På thet Jesus Christus skulle på migh förnemligha bewisa alla longmodigheet, them til effterdöme som på honom troo skulle til ewinnerlighit lijff. Men Gudhi them ewigha Konungenom, oförgengelighom, osynlighom, allena wijsom, ware prijs och ära j ewigheet, Amen.
Thetta bodhet befaler iagh tigh, min son Timothee, effter the förra Prophetier om tigh, at tu brukar tigh ther vthi som en godh krijgsman, haffuandes trona och gott samwet. Hwilket somlighe haffua bortdriffuit, och äro skepbrotta wordne j troonne, aft hwilkom är Hymeneus och Alexander, hwilka iagh Satane antwardat haffuer, På thet the skulle icke meer försmädha.

II. Capitel.
SÅ förmanar iagh nu, at man för all ting haffuer böner, åkallan, föreböner, och tacksäyelse för alla menniskior, för Konungar, och för alla Offuerheet. På thet wij måghe leffua vthi itt rolighit och stilla leffuerne, j all Gudhachtigheet och ärligheet. Ty sådant är gott och tacknemlighit för Gudhi wårom Frelsare, som wil at alla menniskior skola frelsta warda, och til sanningennes kundskap komma. Ty thet är en Gudh, och en Midhlare emellan Gudh och menniskior, nemligha, then menniskian Christus Jesus, hwilken sigh sielff giffuit haffuer för alla til återlösn, at sådant skulle j sin tijdh predicat warda. Ther iagh ock vthi skickat är en Predicare och Apostel (Jagh sägher sanningen j Christo och liugher icke) Hedhninganars Lärare j troonne och sanningenne.
Så wil iagh nu, at männenar bidhia j all rwm, och vplyffta heligha hender vthan wredhe och twekan. Sammalunda ock, at quinnonar prydha sigh j höffuelighom klädhebonat, medh blyghachtigheet och kyskheet, icke medh flätat håår, eller gull, eller perlor, eller kosteligh klädhnat, Vthan såsom the quinnor höffues som gudhachtigheet bewisa medh godha gerningar. Een quinna låte lära sigh j stilheet medh all vnderdånigheet. Men quinnonne städher iagh icke, at hon andra lärer, och icke heller rådher offuer mannen, vthan ware j stilheet. Ty Adam wardt först skapat, och sedhan Heua. Och Adam wardt icke bedraghen, vthan quinnan wardt bedraghen, och 
#1459 kom {offuerträdhesen} [offuerträdhelsen] åstadh. Men hon warder likwel saligh genom barns byrden, om hon bliffuer j troonne, och kärlekenom, och j helghelse medh kyskheet.

III. Capitel.
THet är iw itt fast ord, Om någhor begärar itt Biscops embete, han åstundar een godh gerning. Så skal nu en Biscop wara ostraffeligh, eenne hustrws man, wakande, nöchter, sidugh, gestgiffuare, lärachtigh, ingen drinckare, icke bitter, icke snijken, Vthan mild, icke trättosam, icke girigh. Then sitt hws wel föreståår. Then ther lydigh barn haffuer medh alla ärligheet (Hwar nu någhor icke kan förestå sitt eghit hws, huru skal han förestå Gudz Församling?) Jcke Nychristen, På thet han icke skal vpbläsas, och falla j lastarens doom. Han moste ock haffua itt gott witnesbyrd aff them som vthan til äro, På thet han icke skal falla vthi lastarens försmädhelse och snaro.
Sammalunda ock tienarenar, skola ärlighe wara, icke twetalighe, icke drinckare, icke snijkne effter slem winning, hållandes troonnes hemligheet medh itt reent samwet. Och the skola först försökias, och sedhan skola the tiena, när ingen kan straffa them. Theras hustrur sammaledhes skola ock ärligha wara, icke förtalerskor, nöchter, trofasta j all ting. Tienarenar skola wara eenne hustrws män, the sijn barn wel förestå, och sijn eghen hws. Ty the ther wel tiena, förwerffua sigh itt gott vpstegh, och mykin tröst j troonne, som är j Christo Jesu.
Thetta scriffuar iagh tigh, förhoppandes skee skola, at iagh kommer snart til tigh. Och om så hende, at iagh förtöffuar, at tu må weta, huruledhes tu vmgå skalt vthi Gudz Hws, som är leffuande Gudz Församling, en pelare och sanningennes grundwal. Och vthan twiffuel är gudhachtighetennes hemligheet stoor, hwilken vppenbar worden är j kötet, retferdighat j Andanom, synt Änglomen, predicat Hedhningomen, troodd j werldenne, vptaghen j herligheten.

IIII. Capitel.
MEn Anden sägher klarligha, at j ytersta tijdherna skola somlighe falla jfrå troonne, hållandes sigh in til bedrägheligha Andar, och dieffla lärdom, genom them som medh skrymterij tala lögn, och haffua brendt tekn j sijn samwet, och förbiudha echteskap, biudha skona maten, som Gudh skapat haffuer til at tagha medh tacksäyelse, them troghnom och them som haffua förstått sanningena. Ty alt thet Gudh skapat haffuer, är gott, och intet bortkastandes som medh tacksäyelse taghit warder. Ty thet warder helghat genom Gudz ord och bönen. När tu sådant giffuer brödherna före, så bliffuer tu en godh Jesu Christi tienare, Såsom tu vpfödder äst j troonnes ordom och godh lärdom, medh hwilken tu altijdh warit haffuer. Men oandeligha och kärlinga fabeler lät fara. 
Men öffua tigh sielff til gudhachtigheet, Ty lekamligh öffning är fögho til nytto, Men gudhachtigheet är nyttigh til all ting, och haffuer löffte om thetta lijffuet, och thet tilkommande. Thet är jw itt fast ord, och j allo måtto wel werdt, at man thet anammar. Ty ther på arbete wij ock, och wardom försmådde, at wij hoppes på leffuandes Gudh, som är alla menniskiors Frelsare, men besynnerligha theras som troo. Sådant biudh och lär. Jngen förachte tin vngdom, Vthan war them troghnom een efftersyyn j ord,j 
#1460 vmgengelse, j kärleek, j Andanom, j troonne, j kyskheet.
Hålt på at läsa, förmana, lära, til tess iagh kommer. Försuma icke then gåffuo som j tigh är, then tigh giffuen är genom prophetien, medh Presternars henders ålegning. Thetta achta, blijff ther vthi, På thet tijn förbätring må hwariom manne vppenbar warda. Haff acht på tigh sielffuan, och på lärdomen, blijff j thessa stycker. Ty om tu så gör, frelsar tu tigh sielffuan, och them som tigh höra.
V. Capitel.
THen gamla skalt tu icke hårdeligha straffa, vthan förmana såsom en fadher, The vnga såsom brödher, The gamla quinnor såsom mödhrar, The vnga såsom systrar, medh all kyskheet. Hedhra änkionar, the ther retta änkior äro. Om någhor änkia haffuer barn eller barnabarn, sådana skola först lära wel regera sitt eghit hws, och göra såsom föräldranar them giordt haffua. Ty thet är welgiordt och Gudhi tacknemlighit. Men thz är een rett änkia som eensam är, then sitt hopp setter til Gudh, och bliffuer altijdh j böner och åkallan natt och dagh. Men then som leffuer j wellust, hon är leffuandes dödh. Sådant biwdh, at the äro ostraffeligha. Hwar nu någhor sina (besynnerligha sitt hwsfolck) icke försörier, then haffuer försakat trona, och är arghare än en Hedhninge.
Lät inga änkio vthwelias yngre än sextiyo åår, then som haffuer warit eens manz hustru, och witnesbyrd haffuer om godha gerningar. Om hon haffuer vpfödt barn. Om hon haffuer herberghat. Om hon haffuer twaghet the helighas fötter. Om hon haffuer holpet the bedröffda. Om hon j alla godha gerningar haffuer idhkeligh warit. Men the vnga änkior lät fara, Ty när the begynna kätas emoot Christum, så wilia the giffta sigh, och haffua sin doom, at the then första troon brutet haffua. Ther til medh äro the fåfenga, och löpa om kring j husen, Ja, icke allenast fåfenga, vthan ock squaller fulla, och förwitna, och tala thet som icke borde.
Så wil iagh nu, at the vnga änkior giffta sigh, födha barn, stå hws före, ingen tilfelle giffua mootståndarenom til at tala illa. Ty någhra haffua allaredho wendt tilbaka effter Satanam. Hwar nu någhor troghen man eller quinna haffuer änkior, han försörie them, och läte icke Församlingen förtungas, at thet må them tilreckia som retta änkior ära.
The Prester som wel förestå, skal man hålla wara dobbel hedher werda, mest the, som arbeta j ordet och lärdomen. Ty Scrifften sägher, Tu skalt icke binda munnen til på oxan som tröskar. Och, En arbetare är sijn löön werd. Tilstädh ingen klaghomål emoot en Prest, vthan medh tw eller try witne. The som synda straffa för allom, at andre skola ock fruchta.
Jagh betyghar för Gudhi och HErranom Jesu Christo, och för the vthkoradhe Änglar, at tu håller thetta, vthan eghen godhtyckio, och gör intet effter weeld. Lägg icke hastigt henderna på någhon, Och gör tigh icke heller deelachtigh j annars manz synder. Hålt tigh sielffuan kysk. Drick icke lenger watn, vthan bruka någhot fögho wijn, för tin magha skul, och at tu offta siwk är.
Somligha menniskiors synder äro vppenbara, at man tilförenna döma kan, Men somligha warda sedhan vppenbara. Sammalunda äro ock somligha godha gerningar vppenbara, och the andra bliffua ock intet fördolda.

VI. Capitel.
#1461
TRälarna som vnder ook äro, skola hålla sina Herrar alla äro werda, På thet Gudz nampn och lärdom icke skal försmådd warda. Men the som haffua troghna Herrar, the skola icke förachta them, för then skul the äro brödher, vthan wara thes meer tienstachtighe, at the troghne och elskadhe, och deelachtighe vthi welgerningenne äro. 
Sådant läär och förmana. Hoo ther annars lärer, och icke bliffuer widh wårs HErras Jesu Christi helsosamma ord, och widh then lärdom som är om gudhachtigheten, Han är förmörkrat, och weet intet, vthan är siwk j spörsmål och orda trättor, aff hwilkom födhas affuund, kijff, försmädhelse, onde mistanckar, onyttigha disputeringar emellan the menniskior som j sitt sinne förderffuadhe äro, jfrå hwilko sanningen är borttaghen, the ther mena, at gudhachtigheten är een winning. Dragh tigh jfrå sådana. Men wara gudheligh, och läta sigh nöya, är winning noogh. Ty wij haffue intet fördt in j werldena, Therföre är thet klart, at wij icke heller kunne någhot föra här vth, Vthan tå wij haffue födho och klädhe, så lätom oss ther medh nöya.
Men the som wilia rijke warda, falla vthi frestelse och j snaro, och j mong dårachtigh och skadheligh begärelse, the ther senckia menniskionar vthi förderff och fördömelse. Ty girigheet är een root til alt ondt, Til hwilka somlighe haffua hafft lust, och äro ther medh wille farne jfrå troonne, och haffua giordt sigh sielff mykin bedröffuelse. Men tu Gudz menniskia flyy sådant, Faar effter retferdigheten, gudhachtigheten, troon, kärleken, tolamodh, sachtmodh, kempa en godh troonnes kamp, fatta ewinnerlighit lijff, til hwilket tu ock kallat äst, och bekendt haffuer een godh bekennelse för mong witne.
Jagh biudher tigh för Gudhi, som all ting gör leffuande, och för Christo Jesu, som vnder Pontio Pilato betyghat haffuer een godh bekennelse, at tu håller bodhet obesmittat, ostraffeligh, in til wårs HErras Jesu Christi vppenbarelse, Hwilka oss betee skal j sin tijdh then salighe, och allena wellighe, Konungen offuer alla Konungar, och HErren offuer alla Herrar, then ther allena haffuer odödheligheet, then ther boor vthi itt liws ther ingen tilkomma kan, then ingen menniskia seedt haffuer, icke heller see kan, Honom ware ära och ewigt Rike, Amen.
Biwdh them som rijke äro j thenna werld, at the icke äro stoorsinte, icke heller settia sitt hopp på the owissa rijkedomar, Vthan på leffuande Gudh, hwilken oss all ting rijkeligha giffuer til at nyttia, at the göra wel, och rijke warda på godha gerningar, gerna giffua, äro oförtrötne, sammansamka sigh sielffuom en godh grund framdeles, at the mågha fatta ewinnerlighit lijff.
O Timothee förwara thet tigh betroodt är. Och flyy oandeligh och onyttigh ord och trättor, som gå aff falskeligha berömd konst, hwilka somlighe föregiffua, och fara wille om trona. Nådh ware medh tigh, AMEN. 
Send aff Laodicea, hwilken är hoffuudstadhen j Phrygia Pacatiana.
#1462

S. Pauli Epistel then andra til Timotheum
Första Capitel.
PAulus Jesu Christi Apostel genom Gudz wilia, til at predica lijffzens löffte j Christo Jesu.
Minom kära son Timotheo. 
Nådh, barmhertigheet, fridh aff Gudh Fadher, och Christo Jesu wårom HErra.
Jagh tackar Gudhi then iagh tienar jfrå mina föräldrar, io vthi itt reent samwet, at iagh vthan vphåld haffuer tijn åminnelse j mina böner natt och dagh, och migh lengtar effter at see tigh (när iagh tencker på tina tårar) På thet iagh medh glädhe måtte vpfylt warda, och dragher til minnes then oskrymtadha troo som j tigh är, then tilförenna boodde vthi tinne fadhermodher Loide, och j tinne modher Eunica, är iagh wiss at sammalunda ock j tigh.
För hwilka saak skul iagh förmanar tigh, at tu vpwecker Gudz gåffuo som j tigh är, genom mina henders pålegning. Ty Gudh haffuer icke giffuit oss reddhoghans anda, vthan krafftennes och kärlekens och tuchtighetennes. Therföre skäm tigh icke widh wårs HErras witnesbyrd, icke heller widh migh, som är hans fånge, Vthan war deelachtigh vthi Euangelij bedröffuelse, effter Gudz krafft then oss frelsat haffuer, och kallat medh een heligh kallelse, Jcke effter wåra gerningar, vthan effter sitt vpsååt och nådh, then oss giffuin är j Christo Jesu för ewigh tijdh. Men nu är hon vppenbar worden genom wår Frelsares Jesu Christi vppenbarelse, then ther dödhen borttaghet haffuer, och liffuet och itt oförgengelighit wesende framburit j liwset genom Euangelium, vthi hwilket iagh är satter til en Predicare och Apostel, och Hedhninganars Lärare, för hwilka saak skul iagh ock thetta lijdher, och skämmes doch intet. Ty iagh weet på hwem iagh troor, och är wiss, at han förmå förwara mitt betroodda godz in til then daghen.
#1463
Hålt tigh effter the helsosamma ordz efftersyyn som tu hördt haffuer aff migh, om trona och kärleken j Christo Jesu. Thetta godha betroodda godzet bewara genom then helgha Anda, then vthi oss boor. Tu weest at alle the som j Asia äro, haffua wendt sigh jfrå migh, jbland hwilka är Phygellus och Hermogenes. HErren giffue Onesiphori huse barmhertigheet, Ty han haffuer offta wedherquekt migh, och skämdes icke widh mina kädhio, Vthan tå han war j Rom, sökte han fliteligha effter migh, och fann migh. Giffue honom HErren, at han finner barmhertigheet när HErranom på then daghen, Och j huru mong stycke han migh til tienst war j Epheso, weest tu betst.

II. Capitel.
SÅ sterck tigh nu, min son, genom nådhena som är j Christo Jesu. Och huadh tu aff migh hördt haffuer genom mong witne, thet befala troghna menniskior, som ock duglighe äro at lära andra. Lijdh och vmgell såsom en godh Jesu Christi Strijdzman. Jngen Strijdzman bewarar sigh medh närings handel, På thet han skal teckias honom, som honom til en Strijdzman vptaghit haffuer. Hwar ock nu någhor kempar, han krönes icke, vthan han redheligha kempar. Åkermannen som åkren brukar, honom bör först få aff fruchtenne. Merck huadh iagh sägher. HErren skal giffua tigh j all ting förstånd.
Tenck på Jesum Christum, som är vpstånden jfrå the dödha, aff Dauidz sädh, effter mitt Euangelium, vthi hwilket iagh bedröffuelse lijdher in til boyor, såsom en ogerningesman, Men Gudz ord är icke bundet. Therföre lijdher iagh thet alt, för the vthkoradha skul, at the skola ock få saligheet j Christo Jesu medh ewigha herligheet.
Thet är jw itt fast ord, Döö wij medh, så skole wij leffua medh. Lijdhe wij, så skole wij medh regnera. Om wij försake honom, så försaker ock han oss. Troo wij honom icke, så bliffuer han doch trofast, Han kan icke neka sigh sielff. Sådant förmana och betygha för HErranom, at the icke trätta om ord til ingen nytto, vthan til at affwenda them som på höra.
Winlegg tigh at bewisa tigh Gudhi en bepröffuat och ostraffeligh arbetare, som rett delar sanningennes ord. Men oandeligh och onyttigh ord kasta bortt, Ty thet hielper mykit til ogudhachtigheet, och theras taal fräter om kring sigh såsom Kreffuetan. Jbland huilka är Hymeneus och Philetus, the ther om sanningen felat haffua, säyandes vpståndelsen redho skeedd wara, Och haffua förwendt somligha menniskiors troo.
Men then faste Gudz grund bliffuer ståndandes, och haffuer thetta insegel, HErren kenner sina, och hwar och en som åkallar Christi nampn, gånge jfrå oretferdighetenne. Men vthi itt stoort hws, äro icke allena gyllene och silfffaat, vthan jemwel träfaat och leerfaat, och somligh til hedher, och somligh til wanhedher. Hwar nu någhor renar sigh jfrå sådant folck, han warder itt helghat faat til hedher, Hwssherranom brukelighit, bereedt til alt gott werck.
Fly vngdomsens lustar, men faar effter retferdigheten, troon, kärleken, fridh, medh allom them som aff reent hierta åkalla HErran. Men förkasta dårachtigh och offuerdådigh spörsmål, wetandes, at the födha trätto aff sigh. Men HErrans tienare skal icke wara trättosam, vthan liuffligh widh hwar man, lärachtigh, then the onda lijdha kan medh sachtmodigheet, och straffa them som emoot stå. Om Gudh en gång wil giffua them bätring, til at förstå sanningen, och besinna sigh jfrå dieffuulsens snaro, aff hwilkom the fångne äro effter hans wilia.
#1464
III. Capitel.
MEn thetta skalt tu weta, at vthi ytersta daghanar tilstunda farlighe tijdher. Ty ther warda kommande menniskior, som elska sigh sielffua, girighe, stoortalighe, höghferdighe, försmädhare, föräldromen olydighe, otacksamme, ogudhachtighe, okärlighe, hårdnackadhe, skendare, okyske, omilde, hatandes thet godha, förrädhare, offuerdådighe, vpbläste. The ther meer elska wellust än Gudh, haffuandes itt skijn til gudhachtigheet, men thes krafft försaka the. Och flyy sådana. Aff them äro the som löpa vthu thet ena huset j thet andra, och föra quinfolck fången, som medh synder betungada äro, och driffuas aff mongahanda lustar, Altijdh läras the, och kunna doch aldrigh komma til sanningennes kundskap.
Men såsom Jannes och Jambres stodho emoot Mosi, så stå ock thenne emoot sanningenne. Thet äro menniskior förderffuadhe j sitt sinne, oduglighe til trona, Men the skola icke lenger haffua framgång, Ty theras galenskap warder allom vppenbar, såsom ock hijnas war. Men tu haffuer förnummet min lärdom, mitt sett, mitt vpsååt, mina troo, mijn longmodigheet, min kärleek, mitt tolamodh, mijn förfölielse, mijn bedröffuelse, som migh offuergingo j Antiochia, Jconio, Lystris, hurudana förfölielse iagh ther leedh, och aff alt haffuer HErren förlossat migh. Och alle the ther gudheligha wilia leffua j Christo Jesu, moste lijdha förfölielse. Men medh onda menniskior och bedraghare, warder thet jw lenger jw arghare. The förföra och warda förförde.
Men tu bliff widh thet tu lärdt haffuer, och thet tigh betroodt är, wetandes, aff hwem tu thet lärdt haffuer. Och effter tu aff barndom haffuer kunnet then helgha Scrifft, kan hon tigh vnderwisa til saligheet genom trona på Christum Jesum. Ty all Scrifft aff Gudhi vthgiffuin, är nyttigh til lärdom, til straff, til bätring, til tuchtan j retferdigheet, at een Gudz menniskia skal wara fulborda, til alla godha gerningar skickeligh.

IIII. Capitel.
SÅ betyghar iagh nu för Gudhi, och HErranom Jesu Christo, then ther döma skal leffuandes och dödha, j sijn tilkommelse och j sitt Rike. Predica ordet, Hålt vppå, j tijdh och j otijdh, straffa, trugha, förmana, medh all sachtmodigheet och lärdom. Ty then tijdh skal komma, at the icke skola kunna lijdha helsosam lärdom, Vthan skola effter sina eghna lustar samla sigh lärare, effter them kliyar j öronen, och skola wenda sijn öron jfrå sanningen, och wenda sigh til Fabeler. Men tu war waken j all ting, lijdh och vmgell, gör eens Euangelisk predicares werck, vthretta titt embete redheligha.
Ty iagh offras nu, och tijdhen tilstundar, at iagh skal skilias hädhan. Jagh haffuer kempat en godh kamp, Jagh haffuer fulbordat lopet, Jagh haffuer hållet trona. Här effter är migh förwarat retferdighetennes krona, hwilka HErren migh giffua skal, på then daghen then retferdighe Domaren. Men icke migh allenast, vthan ock allom them, som elska hans vppenbarelse. Winlegg tigh, at tu kommer snarligha til migh.
Ty Demas haffuer offuergiffuit migh, och fått kärleek til thenna werldena. Och är faren til Thessalonicam. Crescens til Galatiam. Titus til Dalmatiam.
#1465 Lucas är allena medh migh. Tagh Marcum til tigh, och haff honom medh tigh, Ty han är migh mykit nyttigh til tienst. Tychicum haffuer iagh sendt til Ephesum. Then mantel som iagh tilbaka lät j Troade när Carpo, haff medh tigh tå tu kommer, och bökerna, och enkannerligha thet pergamentet. Alexander koparsmedhen haffuer migh mykit ondt bewijst, HErren betale honom effter hans gerningar. Tagh ock tu tigh wara för honom, Ty han haffuer swårligha ståndet emoot wår ord.
Vthi mijn första förswarelse stoodh ingen när migh, vthan alle offuergåffuo migh, thet warde them icke tilreknat. Men HErren stoodh medh migh, och styrckte migh, På thet genom migh skulle Predicanen stadhfest warda, och alle Hedhningar höra skulle. Och iagh är friyat aff Leyonens munn, Men HErren skal förlossa migh aff all ond gerning, och frelsa migh til sitt himmelska Rike, Hwilkom ware ära jfrå ewigheet til ewigheet, Amen.
Helsa Priscam och Aquilam, och Onesiphori hwssfolck. Erastus bleff j Corintho. Men Trophimum lät iagh quarr j Mileto siwk. Winlegg tigh, at tu kommer för wintren. Tigh helsar Eubulus, och Pudens, och Linus, och Claudia, och alle brödherna. Herren Jesus Christus ware medh tin Anda. Nådh ware medh idher, Amen. 
Then andra Epistlen til Timotheum, scriffuin aff Rom, tå Paulus åter hadhes fram för Keysar Neronem.

#1466
S. Pauli Epistel til Titum
Första Capitel.
PAulus Gudz tienare, men Jesu Christi Apostel, til at predica Gudz vthwaldom trona och sanningennes kundskap, hwilken til Gudhachtigheet förer j hoppet til ewinnerlighit lijff, thet Gudh, som icke liugha kan, för ewigh tijdh vthloffuat haffuer, Men j sinom tijdh haffuer han vppenbarat sitt ord genom Predicanen then migh betroodd är effter Gudz wår Frelsares befalning.
Minom retsinnigha son Tito, effter begges wåra troo. 
Nådh, barmhertigheet, fridh aff Gudh Fadher, och HErranom Jesu Christo wårom Frelsare.
För then skul lät iagh tigh quarr j Creta, at huadh som än nu fattadhes, skulle tu fulkomligha bestella, och besettia städherna här och ther medh Prester, såsom iagh tigh befalt haffuer, then som är ostraffeligh, eenne hustrws man. Then ther troghen barn haffuer, oberychtat för offuerflödigheet och genstörtigheet. Ty en Biscop bör wara ostraffeligh, såsom en Gudz Skaffare, icke eensinnigh, icke sticken, icke bitter, icke snijken effter slem winning, vtan gästgiffuare, och elskar thet gott är, tuchtigh, retwijs, heligh, kysk. Och håller sigh widh thet ord, som wist är och lära kan, På thet han må mechtigh wara at förmana genom helsosam lärdom, och offuerwinna them som ther emoot säya.
Ty monge äro genstörtighe, onyttighe squalrare, och bedraghare, besynnerligha the aff omskärelsen, hwilkom man moste tilstoppa munnen, The som hela hwsen förwenda, och lära thet intet dogher, för slem winning skul. En aff them haffuer sagdt, theras eghen Prophet, The Creter äro altijdh liughare, ond diwr, och late bukar. Thetta witnesbyrd är sant. Therföre straffa them skarpligha, at the äro rette j troonne, och icke achta på the Judeska fabeler och menniskiors bodh, som sigh dragha jfrå sanningen. Them som rene äro, äro all ting reen, Men them orenom och otroghnom, är intet reent, Vthan bådhe theras sinne och samwet är oreent. The säya sigh kenna Gudh, men medh gerninganar neka the thet, effter the äro styggelighe för Gudh, och olydighe, och til alla godha gerningar oduglighe.
II. Capitel.
MEn tala tu så som tilbörlighit är, effter en helsosam lärdom. The gamla, at the äro nöchter, ärlighe, tuchtighe, rette j troonne j kärlekenom, j tolamodhet. The gamla quinnor teslikes, at the stella sigh såsom helighom höffues, icke förtalerskor, icke drinckerskor, godha Lärerskor, At the vnga quinnor lära tucht aff them, elska sina män, haffua sijn barn käär, wara sidhugha, kyska, hwssachtigha, froma, sina män vnderdånigha. På thet Gudz ord icke skal försmädt warda. Sammalunda förmana ock the vnga män, at the äro tuchtighe.
Vthi all ting stell tigh sielff för een efftersyyn til godha gerningar, medh oförfalskat lärdom, medh ärligheet, medh helsosam och ostraffeligh ord, På thet han som emoot ståår, må blyias, intet ondt haffuandes, thet han om oss säya kan. Tienarenar, at the äro sinom Herrom vnderdånighe, och vthi all ting behaghelighe, icke genswarighe, icke otroghne, Vthan alla godha troheet bewisandes, På thet the mågha prydha Gudz wår Frelsares lärdom j j all stycke.
#1467
Ty Gudz nådh helsosam allom menniskiom är vppenbarat, och lärer oss at wij skole försaka alla ogudhachtigheet, och werdzligh lusta, och leffua tuchteligha, retferdeligha och gudheligha j thenna werlden. Och wenta thet saligha hoppet, och then stora Gudz och wår Frelsares Jesu Christi herligha vppenbarelse, then sigh sielff gaff för oss, På thet han skulle förlossa oss jfrå all oretferdigheet, och rena oss sigh sielffuom itt folck til eghendom, thet sigh om godha gerningar befliter Sådant tala och förmana, och straffa medh fult alffuar. At the weta, at thet Lät ingen förachta tigh.
III. Capitel.
FÖrmana them, at the äro Förstanar och Offuerheten vnderdånighe och lydighe, redhoboghne til alla godha gerningar, om ingen illa tala, icke trättosame, Vthan milde, bewisandes all sachtmodigheet til alla menniskior. Ty wij worom ock foordom owijse, ohörighe, wilfarandes, tienandes begärelsom och mongahanda lustom, och wandradhom j ondsko och affuund, hätske, och hatadhom hwar annan inhyrdes.
Men sedhan Gudz wår Frelsares godheet och kärligheet til menniskionar, vppenbaradhes, icke för retferdighetennes gerning skul, som wij giordt hadhe, vthan effter sina barmhertigheet giorde han oss saligha, genom then nyia födhelsens baadh, och then helgha Andas förnyielse, hwilken han offuer oss rijkeligha vthguttit haffuer, genom wår Frelsare Jesum Christum, På thet wij skole retferdighe warda genom hans nådh, och arffuingar bliffua til ewinnerlighit lijff, effter hoppet, Thet är jw itt fast ord. 
Thetta wil iagh at tu lärer såsom thet ther wist är, at the som Gudhi troodt haffua, winleggia sigh j godha gerningar föregå, Ty sådant är menniskiomen gott och nyttigt. Men dårachtigh spörsmål och Slechtregister, och trättor, och kempning om Laghen, förkasta, Ty the äro onyttigh och fåfeng.
Flyy een kettersk menniskio, tå han en gång och annan förmanat är. Wetandes, at en sådana är förwend, och syndar såsom then sigh sielff fördömt haffuer.
Tå iagh til tigh sender Artheman eller Tychicum, så skynda tigh snart til migh til Nicopolim, Ty iagh haffuer satt migh före at bliffua ther offuer wintren. Zenam then Laghkloka och Apollon afffoordra medh flijt, at them intet fattas. Men lät ock them som wåre äro, lära j godha gerningar föregå ther thet behöffues, at the icke äro ofruchtsame. Helsa tigh alle som medh migh äro. Helsa them, som oss elska j troonne. Nådh ware medh idher allom, AMEN. 
Scriffuen aff Nicopoli j Macedonia.
#1468
S.Pauli Epistel til Philemon.
Första Capitel.
PAulus Christi Jesu fånge, och Timotheus brodheren. 
Them elskeligha och wårom hielpare Philemoni, och the elskeligha Apphie, och Archippo wår medstrijdhare, och then församling som j titt hws är.
Nådh ware medh idher och fridh aff Gudhi wårom Fadher, och HErranom Jesu Christo.
Jagh tackar min Gudh, och haffuer tijn åminnelse altijdh j mina böner, effter iagh hörer aff tin kärleek, och then troo som tu haffuer til HErran Jesum, och til all helghon, At tijn troo som wij haffue medh hwar annan, må krafftigh warda, genom kundskapen på alt gott som j haffuen j Christo Jesu. Ty wij haffue stoor glädhe och hugnat aff tin kärleek, at helghonen äro hierteligha wedherquekt aff tigh, käre brodher.
Therföre ändoch iagh haffuer j Christo een stoor tröst, til at biudha tigh thet tigh bör göra, Doch likwel för kärlekens skul bedher iagh heller, iagh som en sådana är, nemligha, then gamle Paulus, och än nu ther vthoffuer en Jesu Christi fånge. Så förmanar iagh tigh för min son Onesimo, then iagh födde j minom bandom, Then tigh foordom onyttigh war, men nu bådhe tigh och migh wel nyttigh är, hwilken iagh nu igensendt haffuer, Men anamma tu honom såsom mitt hierta. Jagh hadhe welet behålla honom när migh, at han skulle tient migh j tin stadh, vthi Euangelij bandom, Men iagh wille intet göra vthan titt samtycke, På thet titt godha icke skulle wara nödhgat, vthan sielffwiliogt.
Men therföre til ewentyrs foor han sin wägh til en tijdh, at tu skulle få honom ewighan igen, Jcke nu såsom en tienare, vthan meer än en tienare, Ja, såsom en elskeligh brodher, Besynnerligha migh, huru mykit meer tigh, 
#1469 bådhe effter kötet och effter HErran? Hwar tu nu håller migh för tin medhbrodher, så anamma honom lijka som migh. Om han tigh någhon skadha giordt haffuer, eller någhot skylligh är, thet rekna migh til. Jagh Paulus haffuer thetta scriffuit medh minne hand, iagh wil betalat. At iagh icke skal säya, at tu tigh sielffuan migh plichtigh äst. Ja, käre brodher, städh til at iagh haffuer lust aff tigh j HErranom, wedherquek mitt hierta j HErranom.
Jagh haffuer scriffuit tigh til, förtröstandes på tina lydhachtigheet, wetandes, at tu gör wel meer än iagh sägher. Ther medh bereedh migh herberge, Ty iagh hoppas, at iagh medh idhra böners hielp, idher giffuin warder. Helsa tigh Epaphras min medhfånge j Christo Jesu. Marcus, Aristarchus, Demas, Lucas, mine hielpare.Wårs HErras Jesu Christi nådh ware medh idhar anda, Amen. 
Send aff Rom, medh Onesimum tienaren.

#1470
S. Petri första Epistel
Första Capitel.
Petrus Jesu Christi Apostel. 
Them vthkoradom fremlingom, som boo här och ther j Ponto, Galatia, Cappadocia, Asia, och Bithynia, Effter Gudz Fadhers försyyn, genom Andans helghelse, til lydhnona och Jesu Christi blodz stenckelse. 
Nådh och fridh föröke sigh j idher.
Welsignat ware Gudh, och wår HErras Jesu Christi Fadher, som oss för sijn stora barmhertigheet haffuer födt på nytt, til itt leffuandes hopp, genom Jesu Christi vpståndelse jfrå the dödha, til oförgengelighit, obesmittat, och owanskelighit arff, Hwilket j himmelen förwarat är til idher, som medh Gudz macht bewarens genom trona til saligheet, hwilken bereedd är, at hon skal vppenbar warda j then ytersta tijdhen. J hwilkom j idher frögda skolen, j som nu en liten tijdh lijdhen bedröffuelse, j margahanda försökelse, hwar så behöffues, På thet idhor troo skal retsinnigh och mykit kostelighare befunnen warda, än thet förgengeligha guld som pröffuas medh eeld, til loff, prijs och äro, när Christus Jesus bliffuer vppenbar. Hwilken j elsken, ändoch j icke seen honom, then j ock nu troon vppå, och doch icke seen. Så skole j frögda idher medh osäyeligha och herligha glädhe, och få idhars troos endalyckt, nemligha, siälanars saligheet.
Effter hwilken saligheet Propheterna haffua sökt och ranssakat, som propheterat haffua om then tilkommande nådh til idher, och haffua ranssakat på hwadh eller hurudana tijdh Christi Ande vthwijste, then j them war, och tilförenna hadhe betyghat the lijdhande som j Christo äro, och then herligheet som ther effter fölia skulle, hwilkom thet ock vppenbarat war, Ty the haffua icke sigh sielffuom, vthan oss ther medh tient, hwilken stycker idher nu förkunnat äro, genom them som idher Euangelium predicat haffua, genom then helgha Anda, som sendes aff himmelen, hwilket Änglomen ock löster see.
Therföre begiorder idhor sinnes lender, och warer nöchter, och setter fulkomlighit hopp til then nådh, som idher tilbudhen warder, genom Jesu Christi vppenbarelse, såsom lydhachtigh barn. Och steller idher icke såsom tilförenna, tå j vthi fåwitsko leffden effter begärelsen, Vthan effter honom som idher kallat haffuer, och heligh är, warer ock j helighe vthi all idhor vmgengelse, Ty thet är scriffuit, J skolen wara helighe, Ty iagh är heligh.
#1471
Och effter j åkallen honom för en Fadher, som dömer effter hwars och eens gerning, och haffuer intet anseende til personen, så seer til, at j vthi thetta idhart elende wandren j reddhogha. Och weter, at j icke medh förgengelighit silff eller guld igen löste ären jfrå idhart fåfenga leffuerne effter fädhernas sett, Vthan medh Christi dyra blodh, såsom medh itt meenlöst och obesmittat lambs, hwilken förseedd war för werldennes begynnelse, Men vppenbarat j the ytersta tijdherna, för idhra skul som genom honom troon på Gudh, Then honom vpweckt haffuer jfrå the dödha, och giffuit honom herligheet, På thet j skullen haffua troo och hopp til Gudh.
Och görer idhra siälar kyska j sanningennes lydhno genom Andan, til oskrymtat brodherligh kärleek. Elsker idher stoorligha inbyrdes aff reent hierta, såsom the som födde äro på nytt, Jcke aff någhor förgengeligh sädh, vthan aff oförgengeligh, som är, aff leffuandes Gudz ord, thet ewinnerligha bliffuer. Ty alt kött är såsom grääs, Och all menniskios herligheet såsom blomster på gräset, Gräset är wisnat, och blomstret är afffallet, Men HErrans ord bliffuer ewinnerligha. Och thet är thet ord som predicat är jbland idher.

II. Capitel. 
SÅ legger nu bortt alla ondsko, och alt swek, och skrymterij, och affuund, och alt förtaal,och åstunder förnufftennes miölk, som intet swek weet, såsom nyfödd barn, På thz at j vpwexen aff henne. Om i annars haffuen smakat, at HErren är godh, til huilken j kompne ären, såsom til then leffuande stenen fattar som aff menniskiom förkastat är, Men när Gudhi vthkorat och kosteligh. J ock såsom leffuande stenar, vpbygger idher til itt andelighit hws, och til itt heligt Presterskap, til at offra andeligh offer, som Gudhi äro tacknemligh, genom Jesum Christum.
Therföre håller ock Scrifften, Sij, iagh legger j Zion en vthwald kosteligh Hörnsteen, och hwilken som troor på honom, han skal icke komma på skam. Jdher som troon, är han kosteligh, Men them som icke troo, är stenen som bygningsmännenar haffua bortkastat, worden til en Hörnsteen, och en steen ther man stöter sigh på, och een Förarghelseklippo, Them som stöta sigh på ordet, och troo icke ther på ther the til skickadhe woro. Men j ären thet vthwalda slechtet, thet Konungsligha Presterskapet, thz heligha folcket, och thet eghendoms folcket, at j skolen kungöra hans dygd, som idher kallat haffuer aff mörkret, til sitt vnderligha liws. J som tilförenna icke woren folck, ären nu Gudz folck. Och j som tilförenna icke hadhen fått barmhertigheet, haffuen nu fått barmhertigheet.
Käre brödher, Jagh förmanar idher såsom fremmande och elenda, at j förwaren idher för kötzligh begärelse, hwilken strijdha emoot siälenne. Och förer itt gott vmgengelse jbland Hedhninganar, På thet the som plägha förtala idher såsom ilgerningesmän, mågha see idhra godha gerningar, och prijsa Gudh, när thet nu j dagsliuset kommer.
Warer vnderdånighe all menniskligh Ordning för HErrans skul, Ehwadh thet är Konungenom såsom them Öffuersta, eller Befalningsmännenar, såsom the ther sende äro aff honom, the onda til straff, och the godha til prijs. Ty så är Gudz wilie, at j medh godha gerningar skolen igenstoppa munnen aff the galna och oförståndigha menniskior. Såsom the frije, och icke såsom j haffuen then frijheet til at skyla ondskona medh, vthan såsom Gudz tienare. Warer hedhersamme emoot hwar man. Elsker brödherna, Fruchter Gudh, Ärer Konungen.
J tienare, warer vnderdånighe idhrom Herrom med fruchtan, icke allenast 
#1472 them godhom och sachtmodighom, vthan ock them genwerdighom. Ty thetta är nådh, om någhor för samwetet skul til Gudh, haffuer bedröffuelse, och lijdher orett. Ty hwadh prijs är thet, om j för idhra misgerningar slagne warden och lijdhen? Men när j för welgerningar skul lijdhen, och haffuen tolamodh, thet är nådh för Gudhi.
Ty ther til ären j kalladhe, effter ock Christus leedh för oss, låtandes oss itt effterdömelse, at j skolen effterfölia hans footspor. Hwilken ingen synd giordt hadhe, Och intet bedrägherij wardt funnet j hans munn. När han bleff bannat, bannadhe han intet igen, Och när han leedh, hotadhes han intet, Vthan stelte hemden til then som rett dömer. Hwilken wåra synder sielff offradhe j sin lekamen på trädh, På thet wij skulle wara dödhe syndenne, och leffua retferdighetenne, Genom hwilkens såår j ären helbregda wordne. Ty j woren såsom wilfarande fåår, men j ären nu vmwende til Heerdan, och idhra siälars Biscop.

III. Capitel.
SAmmalunda hustrunar, ware sina män vnderdånigha, På thet ock the som icke troo på ordet, mågha aff hustrunars vmgengelse vthan ord bliffua wunne, när the förmerkia idhor kyska vmgengelse medh fruchtan. Hwilkas prydhning icke skal wara vthwertes medh flätat håår, eller kringhengiandes guld, eller j kosteligh klädher, Vthan om then fördolda menniskian j hiertat, är vthan wank, med sachtmodighom och stillom anda, thz är kostelighit för Gudhi. Ty j så måtto haffua ock the helgha quinnor foordom prydt sigh, the ther satte sitt hopp til Gudh, och woro sina män vnderdånigha, Såsom Sara war lydigh Abrahe, kallandes honom Herra. Hwilkens döttrar j wordna ären, om j wel gören, och ären icke så förfäradhe.
Sammaledhes j män, boor när them medh förnufft, och giffuer thet quinligha kärillet (såsom thet ther swaghast är) sina äro, såsom ock medharffuingom til lijffzens nådh, På thet idhra böner icke bliffua förhindradha. 
Men på sidstonne, Warer alle widh itt sinne, medlijdhande, brodherligh kärleek haffuandes til hwar annan, barmhertighe, wenlighe. Jcke wedhergellandes ondt för ondt, icke bannor för bannor, Vthan heller twert emoot, welsigner, wetandes at j ären thier til kalladhe, at j skolen erffua welsignelse. Ty then ther wil elska lijffuet och see godha daghar, han stille sina tungo jfrå thet ondt är, och sina leppar, at the icke tala bedrägherij. Wende sigh jfrå thet ondt är, och göre thet gott är. Söke effter fridhen, och gå honom effter. Ty HErrans öghon äro offuer the retferdigha, och hans öron til theras böön. Men HErrans ansichte är offuer them som ondt göra.
Och hoo är then som kan göra idher skadha, om j faren effter thet godha? Ja, om j än någhot lijdhen för retferdigheten skul, ären j doch likwel salighe. Fruchter idher intet för theras trugh, icke heller förskrecken idher, Vthan helgher HErran vthi idhor hierta. 
Warer ock altijdh redhoboghne til at swara hwariom och enom, som begärar skäl til thet hopp som j idher är, och thet medh sachtmodigheet och fruchtan. Och haffuer itt gott samwet, På thet the som wilia förtala idher såsom ogerningsmän, skola komma på skam, at the förlastat haffua idhart godha vmgengelse j Christo.
Ty thet är bätre, om Gudz wilie så är, at j för godha gerningar lijdhen än för onda. Ty Christus leedh ock ena reso för synderna skul, retferdigh för oretferdigha, På thet han skulle offra oss Gudhi. Och är dödhat effter kötet, Men leffuande giord effter Andan.
#1473
J them samma gick han ock bortt, och predicadhe för Andanar j fängelset, som foordom icke troodde. När Gudh en gång bijdde, och tolamodh hadhe j Noe tijdh, tå Arcken bygdes, J hwilkom fåå (Thet är, otta siälar) bliffuo frelste genom watnet, Hwilket nu ock oss saligha gör j dopet, som genom hijnt betydt är, Jcke at kötzens smittor aff leggias, vthan at man haffuer itt gott samwet til Gudh, genom Jesu Christi vpståndelse. Hwilken är på Gudh Fadhers höghra hand, vpfaren til himla, och honom äro Änglanar, och welligheternar, och kraffternar vnderdånigha.

IIII. Capitel.
MEdhan nu Christus lijdhit haffuer j kötet för oss, så skolen j ock wäpna idher medh thet samma sinnet. Ty then ther lijdher j kötet, han wender åter aff synden, På thet han then tijdhen som tilbaka är j kötet, icke leffua skal effter menniskio lusta, vthan effter Gudz wilia. Ty thet är noogh, at wij j förlidhen tijdh haffue wårt leffuerne förslitet effter Hedhninganars wilia, tå wij wandradhe j lösachtigheet, j begärelse, j dryckenskap, j fråtzerij, j swalgh, och j gruffueligha affgudhadyrkan.
Och thet synes them selsynt wara, at j icke löpen medh them vthi samma slemma oskickeligha wesende och försmädhen, Hwilke skola göra rekenskap honom som redho är döma leffuandes och dödha. Ty ther til är ock Euangelium predicat för the dödha, at the skola dömde warda effter menniskior j kötet, Men j Andanom leffua Gudhi. Men nu tilstundar enden på all ting. 
Så warer nu nöchter och wakandes til at bidhia. Men offuer all ting haffuer jw en brinnande kärleek inbyrdes. Ty kärleken skyler ock all offuerträdhelse. Warer inbyrdes hwar annars herberghare vthan alt knorr. Och warer tienstachtighe inbyrdes, hwar och en medh then gåffuo som han haffuer fått, såsom godhe then margfalleligha Gudz nådz Skaffare. Om någhor talar, han tale såsom Gudz ord. Om någhor haffuer itt embete, han tiene såsom aff then förmågho som Gudh giffuer, På thet Gudh bliffuer ärat j all ting, genom Jesum Christum, hwilkom ware ära och wold ewinnerligha, Amen.
Mine käreste, Förundrer idher icke på then heta, som idher wedherfars (then idher wedherfars, at j skolen försökte warda) såsom idher hende någhot nytt, vthan glädhens heller, at j lijdhen medh Christo, På thet j ock frögdas och glädhias måghen vthi hans herligheetz vppenbarelse. Salighe ären j om j för Christi nampn skul bliffuen försmådde, Ty Anden som är herlighetennes och Gudz Ande, hwilas på idher, När them bliffuer han försmädd, men när idher beprijsat.
Jngen j bland idher lijdhe såsom en mördare, tiwff, ilgerningesman, eller som then ther trädher in j eens annars embete. Men lijdher han såsom en Christen, skemme sigh intet, vthan prijse Gudh för then delen. Ty tijdhen är, at Domen skal begynnas på Gudz Hws. Begynnes thet på oss, hwadh bliffuer tå theras endalyckt som icke troo Gudz Euangelio? Och bliffuer then retferdighe medh platz saligh, Hwar bliffuer tå then ogudhachtighe och syndaren? Therföre the ther lijdha effter Gudz wilia, the skola befala honom sina siälar, såsom enom trofastom skapare, medh godha gerningar.

V. Capitel.
#1474
PResterna som äro j bland idher, förmanar iagh som är ock en Prest och witne til Christi pino, och deelachtigh j then herligheet som vppenbaras skal. Födher Christi Hiord som är jbland idher, och haffuer acht på honom, icke nödighe, vthan sielffwiliandes, icke för slem winning skul, vthan aff en godh wilia, icke heller såsom Herrar offuer sitt folck, vthan warer Hiordenom til effterdömelse. Och sedhan, tå öffuerste Heerden vppenbar warder, skolen i vndfå herlighetennes owanskeligha krono.
Sammalunda j vnge, warer them gamlom vnderdånighe. Warer alle inbyrdes hwar annan vnderdånighe, och håller idher hårdt widh ödhmiuktena. Ty Gudh ståår emoot the högferdigha, Men the ödhmiuka giffuer han nådh. Så ödmiuker idher nu vnder Gudz mechtigha hand, På thet han idher vphöyer j sinom tijdh. Alla idhra vmsorgh kaster på honom, Ty han haffuer vmsorgh om idher.
Warer nöchter och waker, Ty idhar fiende dieffuulen gåår om kring såsom itt rytande Leyon, och söker hwem han vpsluka må. Ståår honom emoot stadighe j troonne. Och weter, at samma wedhermödha wedherfars idhra brödher j werldenne. 
Gudh som all nådh kommer aff, then idher kallat haffuer til sijn ewigha herligheet j Christo Jesu, fulborde idher som en liten tijdh lijdhen, styrcke, stödhie och stadfeste. Honom ware ära och macht ewinnerligha, Amen.
Medh idhrom troghnom brodher Siluanum (som iagh menar) haffuer iagh idher tilscriffuit medh fåå ord, förmanandes och betyghandes, at thetta är then retta Gudz nådh som j vthi ståån. Helsar idher then Församling j Babylonia, vthwald lijka medh idher, och min son Marcus. Helser idher inbyrdes medh kärlekens kuss. Fridh ware medh idher allom som ären j Christo Jesu, Amen.

S. Petri then Andra Epistel.
Första Capitel.
SJmon Petrus Jesu Christi tienare och Apostel. 
Them som medh oss lijka troo fått haffua, j retferdighetenne som wår Gudh giffuer, och Frelsaren Jesus Christus.
Nådh och fridh föröke sigh j idher, genom Gudz och wårs HErras Jesu Christi kundskap.
Effter thet allahanda aff hans Guddoms krafft (ehuadh som til lijff och gudhachtigheet tienar) oss skenckt är, genom hans kundskap, som oss haffuer kallat genom sina herligheet och dygd, genom hwilka oss the dyra och alrastörsta löffte giffuen äro, nemligha, at j ther jgenom måghen bliffua deelachtighe aff Gudz natur, Om j flyy werldennes förgengeligha lusta.
Så legger idher nu ther om alla winning, at j vthi idhra troo läten finnas dygd, och j dygdenne beskedeligheet, j beskedelighetenne måtteligheet, j måttelighetenne tolamodh, j tolamodhet gudhachtigheet, j gudhachtighetenne brodherligh kärleek, j brodherligh kärleek almenneligh kärleek. Ty när thenna stycker äro rijkeligha när idher, så läta the idher icke finnas fåfenga eller vthan frucht, j wårs Herras Jesu Christi kundskap. Men huilken thenna icke haffuer, han är blind och seer intet, och haffuer förgätet, at han war reen giord aff the synder som han förra hadhe.
Therföre käre brödher, Legger idher heller winning om at j gören idhor kallelse och vthkorelse fast, Ty om j thet gören, så fallen j icke någhon tijdh, Ty j så måtto bliffuer idher rijkeligha giffuin ingången j wårs HErras och Frelsares Jesu Christi ewigha Rike.
Therföre wil iagh icke haffua fördragh, at förmana idher altijdh här om, ändoch j thet weten och ären stadfeste j thenna närwarandes sanning. Ty iagh menar thet wara tilbörlighit, så lenge iagh är j thenna hyddo, at vpweckia och förmana idher. Ty iagh weet, at iagh skal snarligha affleggia thenna mina hyddo, såsom ock wår HErre Jesus Christus haffuer migh kungiordt. Men iagh wil winleggia migh, at j effter min dödh skolen behålla thetta j åminnelse.
Ty wij haffue icke effterfolgdt någhra kloka fabeler, tå wij kungiordom idher wårs HErras Jesu Christi krafft och tilkommelse. Vthan wij haffue sielffue seedt hans herligheet, tå han fick aff Gudh Fadher äro och prijs, genom ena röst som til honom skeedde aff then stora herligheten, så lydhandes, THENNE är min elskelighe Son, j hwilkom iagh haffuer itt gott 
#1476 behagh. Och thenna röst hörde wij komma aff himmelen, tå wij worom medh honom på thet helgha berghet.
Wij haffuom itt fast prophetiskt ord, Och j gören wel at j achten ther på, lijka som på itt liws som skijn vthi itt mörkt rwm, så lenge thet daghas och morghonstiernan vpgåår j idhor hierta. Och thet skole j först weta, at ingen prophetia j Scrifftenne, skeer aff eghen vthlegning. Ty ingen prophetia är än nu framkommen aff menniskio wilia. Vthan the helgha Gudz menniskior haffua talat, rörde aff them helgha Anda.

II. Capitel.
MEn falske Propheter woro ock jbland folcket, som ock j bland idher warda skola falske Lärare, Hwilke medh jbland införa skola förderffueligh partijer, och förneka HErran som them köpt haffuer. Och skola föra offuer sigh sielffua een hastigh fördömelse. Och monge skole effterfölia theras förderff. Genom hwilka sanningennes wägh bliffuer försmädd, och vthi girigheet medh dichtat ord, skola the handla medh idher. Hwilkom domen nu lenge sedhan icke seen är, och theras fördömelse soffuer icke.
Ty haffuer Gudh icke skonat Änglomen som syndadhe, vthan haffuer them medh mörkersens kädhior nedherkastat til heluetes, offuerantwardandes til at förwaras til domen. Och haffuer icke skonat then förra werldenne, Vthan bewarat Noe retferdighetennes Predicare sielff ottonde, och lät flodhen gå offuer the ogudhachtighas werld. Och haffuer giordt the städher Sodoma och Gomorra til asko, vmstört och fördömt them, Och satt för itt effterdömelse them ogudhachtighom som sedhan komma skulle. Och haffuer frelst then retferdigha Lot, som war plåghat aff skemligha menniskior, genom theras skörachtigha vmgengelse. Ty effter han war retferdigh och boodde jbland them, och moste doch sådana see och höra, plågadhe the daghligha then retferdigha siälena med sina onda gerningar. HErren kan frelsa the {ogudhachti gha} [ogudhachtigha] vthaff frestelsen, men behålla the oretferdigha til Domedag, til at pinas.
Men alramest them som wandra effter kötet vthi orenom lusta, och försmå Herskapet, offuerdådighe, eensinnadhe, och intet rädhas försmädha Welligheterna. Ändoch Änglanar som j krafftenne och starckhetenne större äro, icke dragha kunna then försmädheligha domen emoot sigh aff HErranom. Men the äro såsom the oförnufftigha diwr, som aff naturen ther til född äro, at the skola fångat och slachtat warda. Försmädha thet the intet förstå, och skola vthi sitt förderffueligha wesende förgåås, och få oretferdighetennes löön. 
The hållat för wellust, at the leffua j timeligha kräseligheet, the äro slemheter och skamflecker, Pråla aff idhra gåffuor, slösa medh idhart, haffua öghonen full medh horerij, läta icke förmena sigh syndena. Och locka til sigh the ostadigha siälar, haffua sijn hierta genomöffuat j girigheet, Förbannat folck, offuergiffua retta wäghen, och gå wille, och effterfölia Balaams Bosor sons wägh, hwilken elskadhe wronghetennes löön. Men han bleff straffat för sijn wrongheet, thet stumma arbetes diwret taladhe med menniskio röst, och förtoogh Prophetens galenskap.
The äro källor vthan watn, och molnskyyr som aff wädhret driffuas, hwilkom förwarat är itt swart mörker til ewig tijdh. Ty the tala stolt ord, som äro fåfeng. Och jgenom otucht locka them til kötzligh lusta, som retzligha vndslopne woro, och än nu wandra j wilfarelse, Och loffua them frijheet, ändoch the sielffue äro förderffuelsens tienare, Ty aff hwem någhor offuerwunnen warder, hans tienare är han worden, Ty sedhan the genom HErrans 
#1477 och Frelsarens Jesu Christi kundskap vndflydt haffua werldennes oreenligheet, och haffua åter beweffuat sigh ther vthi, och äro offuerwunne, är them thet yttersta werre wordet, än thet första. Och hadhe them bätre warit intet förståndet retferdighetennes wägh, än, sedhan the förstodho, wenda sigh jfrå thet helgha bodhet, som the anammat hadhe. Them är wedherfarit thet som för itt sant ordspråk pläghar säyas, Hunden gåår åter til sina spyio. Och, Swijnet som twaghet är, sölar sigh åter j trecken.

III. Capitel.
THetta är nu then andra Epistlen, som iagh scriffuar idher til, mine käreste, j hwilko iagh vpwecker och förmanar idhart rena sinne, at j ihogkommen the ord som tilförenna sagd äro aff the helgha Propheter, och teslikes wårt bodh, wij som ärom HErrans och Frelsarens Apostlar.
Och weter thet j förstonne, at j yttersta dagharna warda kommande bespottare, som wandra effter sin eghen lusta, och säya, Hwar är nu thet löffte om hans tilkommelse? Ty jfrå then dagh fädhernar äro affsompnadhe, bliffuer alt såsom thz aff creaturens begynnelse warit haffuer. Men sielffwiliandes wilia the icke weta, at himmelen haffuer ock warit j förtijdhen, och iorden aff watnet, och j watnena bestånd hafft genom Gudz ord, Likwel wardt på then tijdh werlden genom the samma, medh flodhenne förderffuat. Sammalunda ock nu himlanar och iorden, warda genom hans ord spaard, at the skola warda eeldenom förwarat til Domedagh, tå the ogudhachtigha menniskior fördömas skola.
Men itt skal idher icke fördoldt wara, mine käreste, At en dagh för HErranom, är såsom tusende åår, och tusende åår såsom en dagh. HErren fördröyer intet sitt löffte, såsom somlighe mena thet wara fördröyelse. Men han haffuer tolamodh medh oss, Och wil icke, at någhre skola förgåås, vthan at hwar och en wender sigh til bätring, Men HErrans dagh warder kommande såsom en tiwff om natten, Och tå skal himmelen medh een stoor hastigheet förgåås, och Elementen skola försmelta aff heta, Och iorden med the werck som ther på äro, skola aff brennas.
Eftter nu alt thetta skal förgåås, hurudana bör idher tå wara vthi heligh vmgengelse och gudhachtigheet? Så at j wenten och åstunden effter Gudz dags tilkommelse. J hwilkom himlanar aff eeld förgåås skola, och Elementen försmelta aff heta. Men nyia himlar och een nyy iord wentom wij effter hans löffte, ther retferdigheet vthi boor.
Therföre, mine käreste, medhan j thetta weten, så legger idher winning om, at j obesmittadhe och ostraffelighe för honom finnas måghen j fridh. Och wår HErras Jesu Christi tolamodh rekner för idhra saligheet, Såsom ock wår käre brodher Paulus, effter then wijsheet som honom giffuin är, haffuer scriffuit idher til, såsom han ock j all breff talar om sådana stycker, Jbland hwilka är mykit som är swårt til förstå, thet the olärde och löösachtighe förwerra, såsom ock andra Scriffter til sijn eghen förtapelse.
Men j mine käreste, medhan j weten thet tilförenna, så förwaren idher, at j icke förförde warden genom the ogudhachtigas wilfarelse, samt medh them, och fallen jfrå idhor eghen stadigheet. Vthan wexer j nådhenne, och wårs HErras och Frelsares Jesu Christi kundskap. Honom ware ära, nu och til ewigh tijdh, Amen.
#1478
#1479

S. Johannis första Epistel
Första Capitel.
Thet som war aff begynnelsen, thet wij haffue hördt, thet wij haffue seedt medh wår öghon, thet wij haffue beskodhat, och wåra hender handterat haffua aff lijffzens ord, Och liffuet är vppenbarat, och jo wij haffue seedt, och witnom, och kungörom idher thet ewigha liffuet, Hwilket war när Fadhren, och är oss vppenbarat. Huadh wij haffue seedt och hördt, thet förkunnom wij idher, På thet ock j skolen haffua selskap medh oss, och wårt selskap skal wara med Fadhrenom och hans Son Jesu Christo. Och thetta scriffue wij idher, På thet idhor glädhe skal wara fulkommen.
Och thet är bebodhelsen, som wij haffue hördt aff honom, och förkunnom idher, at Gudh är itt Liws, och intet mörker är j honom. Om wij säye oss haffua selskap medh honom, och wandrom j mörkret, tå liughom wij, och görom icke sanningen. Men wandrom wij j Liuset, såsom han är j liuset, tå haffue wij selskap inhyrdes, och Jesu Christi hans Sons blodh, renar oss aff alla synder. Säye wij at wij haffue ingen o synd, tå bedraghe wij oss sielffua, och sanningen är icke j oss. Men om wij bekenne wåra synder, han är trofast och rettwijs, at han förlåter oss wåra synder, och renar oss aff alla oretferdigheet. Men säye wij at wij haffuom intet syndat, tå göre wij honom til liughare, och hans ord är icke j oss.

II. Capitel.
Mijn barn, Thetta scriffuar iagh idher, at j skolen icke synda. Och om någhor syndar, tå haffue wij en Förswarare när Fadhrenom, Jesum Christum, then retferdigh är, Och han är försoningen för wåra synder, Jcke allenast för wåra, vthan ock för hela werldennes. Och ther på wete wij, at wij kennom honom, om wij hålle hans bodh. Then ther sägher, Jagh kenner honom, och håller icke hans bodh, han är en liughare, och j honom är icke sanningen. Men then som håller hans ord, j honom är sannerligha Gudz kärleek fulkomlighen, Och ther på wete wij, at wij ärom j honom. Then ther sägher sigh bliffua j honom, han skal ock wandra såsom han wandradhe.
#1480
Brödher, Jagh scriffuar idher intet nytt bodh, vthan thet gamla bodhet som j hafft haffuen aff begynnelsen. Thet gamla bodhet är thet ord, som j haffuen hördt aff begynnelsen. Åter scriffuar iagh idher itt nytt bodh, thet sant är j honom och j idher, Ty mörkret är förgånget, och thet sanna liwset lyser nu. Then som sägher sigh wara j liwset, och hatar sin brodher, han är än nu j mörkret. Then ther elskar sin brodher, han bliffuer j liwset, och ingen förarghelse är j honom. Men then som hatar sin brodher, han är j mörkret, och wandrar j mörkret, och weet icke hwart han gåår, Ty mörkret haffuer förblindat hans öghon.
Jagh scriffuar idher, kära barn, at idher skola synderna förlåtna warda för hans nampn skul. Jagh scriffuar idher j fädher, Ty j haffuen kendt honom som är aff begynnelsen. Jagh scriffuar idher j ynglingar, Ty j haffuen offuerwunnet then Onda. Jagh scriffuar idher j barn, Ty j haffuen kendt Fadhren. Jagh haffuer scriffuit idher j fädher, Ty j haffuen kendt honom som är aff begynnelsen. Jagh haffuer scriffuit idher j ynglingar, Ty j ären starcke, och Gudz ord bliffuer j idher, och haffuen offuerwunnet then Onda.
Elsker icke werldena, icke heller the ting j werldenne äro. Then ther elskar werldena, j honom är icke Fadhrens kärleek. Ty alt thet som är j werldenne (nemligha, kötzens begärelse, och öghonens begärelse, och högferdigt leffuerne) thet är icke aff Fadhrenom, vthan aff werldenne. Och werlden förgåås och hennes luste, Men then som gör Gudz wilia, han bliffuer ewinnerligha.
Kära barn, nu är then ytterste tijdhen, Och såsom j haffuen hördt, at Antichrist skal komma, Ja, nu äre allaredho monge Antichrister wordne, Och ther aff wete wij, at then ytterste tijdhen är nu. The äro vthgångne aff oss, men the woro icke aff oss. Hadhe the warit aff oss, tå hadhe the jw bliffuit när oss. Men på thet the skulle bliffua vppenbare, at the äro icke alle aff oss.
Men j haffuen smörielse aff them Heligha, och weten alt. Jagh haffuer icke scriffuit til idher, såsom til them ther icke weta sanningen, Vthan såsom til them som henne weta, Och at all lögn icke är aff sanningenne. Hoo är en liwghare, vthan then som nekar at Jesus är Christus? Then är Antichrist, som nekar Fadhren och Sonen. Hwar och en som nekar Sonen, han haffuer icke heller Fadhren. Hwadh j nu hördt haffuen aff begynnelsen, thet bliffue j idher, Om thet bliffuer j idher, som j hördt haffuen aff begynnelsen, så skolen ock j bliffua j Sonenom och Fadhrenom. Och thetta är thet löffte som han oss loffuat haffuer, ewinnerlighit lijff.
Thetta haffuer iagh scriffuit til idher, om them som förföra idher. Och then smörielse som j haffuen fått aff honom, bliffuer j idher. Och j behöffuen icke, at någhor lärer idher, Vthan såsom smörielsen lärer idher om all ting, så är thet sant och icke lögn. Och som hon haffuer lärdt idher, så bliffuer j henne. Och nu, kära barn, bliffuer j honom, at när han vppenbarat warder, måghe wij haffua förtröstning, och icke komma på skam för honom j hans tilkommelse. Om j weten at han är retferdigh, så skolen j ock thet weta, at hwar och en som rett gör, han är född aff honom.

III. Capitel.
SEer til hurudana kärleek Fadhren haffuer bewijst oss, at wij kalles Gudz barn. För then skul kenner intet werlden idher, Ty hon kenner intet honom. Mine käreste, Wij äre nu Gudz barn, och thet är icke än vppenbart hwadh wij warda skole. Men thet wete wij, när han bliffuer vppenbar, tå wardom wij honom lijke, Ty wij få see honom såsom han är.
#1481 Och hwar och en som haffuer thetta hopp j honom, han renar sigh, såsom han ock reen är. Hwar och en som gör synd, han gör ock orett, och synd är orett. Och j weten at han war vppenbarat, på thet han skulle borttagha wåra synder, och ingen synd är j honom. Hwar och en som bliffuer j honom, han syndar icke, Hwar och en som syndar, han haffuer icke seedt honom, icke heller kendt honom.
Kära barn, Läter ingen bedragha idher. Then som gör rett, han är retferdigh, såsom ock han retferdigh är. Then ther gör synd, han är aff dieffuulen, Ty dieffuulen syndar aff begynnelsen. Och för then skul vppenbaradhes Gudz Son, at han skulle nedherslå dieffuulsens gerningar. Hwar och en som född är aff Gudhi, han gör icke synd, Ty hans sädh bliffuer j honom, och han kan icke synda, Ty han är född aff Gudhi. Ther på kenner man, huilke Gudz barn, eller huilke dieffuulsens barn äro. Hwar och en som icke gör rett, han är icke aff Gudhi, Och then som icke elskar sin brodher.
Ty thetta är thet bodhskap som j haffuen hördt aff begynnelsen, at wij skole elskas inhyrdes. Jcke såsom Cain, som war aff them Onda, och sloogh sin brodher jhiäl. Och för hwars skul sloogh han honom jhiäl? Ty hans gerningar woro onda, Men hans brodhers gerningar retferdigha. Förundrer icke, mine brödher, om werlden hatar idher, Wij wete at wij ärom förde jfrå dödhen til liffuet, Ty wij elskom brödherna. Then ther icke elskar brodhren, han bliffuer j dödhenom, Hwar och en som hatar sin brodher, han är en mandråpare, Och j weten at hwar och en mandråpare haffuer icke ewinnerlighit lijff bliffuandes j sigh.
Ther på kennom wij kärleken, at han haffuer låtet sitt lijff för oss, Och skolom ock wij låta wårt lijff för brödherna. Then som haffuer thenna werldz godz, och seer sin brodher wara nödstelt, och sluter sitt hierta til för honom, Huru bliffuer Gudz kärleek j honom? Mijn barn, Elskoms icke medh ordom eller medh tungonne, vthan medh gerning och sanning.
Ther aff wete wij, at wij ärom aff sanningenne, och kunnom stilla wår hierta för honom, at om wårt hierta fördömer oss, tå är Gudh större än wårt hierta, och weet all ting. Mine käreste, Om wårt hierta fördömer oss icke, tå haffue wij een förtröstning til Gudh, at wij få aff honom alt thz wij bidhie, Ty wij hållom hans bodh, och görom thet honom liufft är.
Och thetta är hans bodh, at wij skolom troo på hans Sons Jesu Christi nampn, och elska oss inbyrdes, såsom han oss budhit haffuer. Och then ther håller hans bodh, han bliffuer j honom, och han j honom. Och ther aff wete wij, at han bliffuer j oss, aff Andanom som han oss giffuit haffuer.

IIII. Capitel.
MJne käreste, J skolen icke troo hwar och en anda, Vthan pröffuer andanar om the äro aff Gudhi, Ty monge falske Propheter äro vthgångne j werldena, Ther på skolen j kenna Gudz Anda. Hwar och en ande som bekenner, at Jesus Christus är kommen j kötet, han är aff Gudhi. Och hwar och en ande som icke bekenner, at Jesus Christus är kommen j kötet, han är icke aff Gudhi. Och thet är Antichrists ande, aff hwilkom j haffuen hördt, at han skulle komma, Och är nu allaredho j werldenne.
Kära barn, J ären aff Gudhi, och haffuen offuerwunnet them, Ty then som är j idher, han är större än then som är j werldenne. The äro aff werldenne, Therföre tala the aff werldenne, och werlden hörer them. Wij ärom aff Gudhi, Then som kenner Gudh, han hörer oss. Then som icke är aff Gudhi, han hörer oss intet. Ther aff kenne wij sanningennes Anda, och willonnes anda.
#1482
Mine käreste, Elskom oss inbyrdes, Ty kärleken är aff Gudhi. Och huar och en som elskar, han är född aff Gudhi, och kenner Gudh. Then som icke elskar, han kenner icke Gudh, Ty Gudh är kärleken. Ther på är Gudz kärleek til oss vppenbar worden, at Gudh haffuer sendt sin eenda Son j werldena, at wij skolom leffua genom honom. Ther vthi ståår kärleken, Jcke thet wij haffuom elskat Gudh, Men thet han haffuer elskat oss, och sendt sin Son til een försoning för wåra synder.
Mine käreste, Haffuer Gudh så elskat oss, så skolom ock wij elskas inhyrdes. Jngen haffuer någhon tijdh seedt Gudh. Om wij elskoms inhyrdes, så bliffuer Gudh j oss, och hans kärleek är fulkommen j oss. Ther på kennom wij, at wij bliffuom j honom, och han j oss, at han haffuer giffuit oss aff sinom Anda. Och wij såghom och betyghom, at Fadhren haffuer sendt Sonen, werldenne til en Frelsare. Hwar och en som bekenner, at Jesus är Gudz Son, j honom bliffuer Gudh, och han j Gudhi. Och wij haffue kendt och troodt then kärleek, som Gudh haffuer til oss. 
Gudh är kärleken, och then som bliffuer j kärlekenom, han bliffuer j Gudhi, och Gudh j honom. Ther på är kärleken fulkommen medh oss, at wij måghom haffua een förtröstning på Domedagh, Ty såsom han är, så ärom ock wij j thenna werld. Reddhoghe är icke j kärlekenom, vthan fulkommeligh kärleek vthdriffuer reddhoghan, Ty reddhoghen haffuer pino. Men then ther rädhes, han är icke fulkommen j kärlekenom.
Elskom honom, Ty han haffuer först elskat oss. Om någhor sägher, Jagh elskar Gudh, och hatar sin brodher, han är en liughare. Ty then ther icke elskar sin brodher som han seer, Huru kan han elska Gudh som han icke seer? Och thetta bodhet haffue wij aff honom, At then ther elskar Gudh, han skal ock elska sin brodher.

V. Capitel.
HWar och en som troor at Jesus är Christus, han är född aff Gudhi. Och hwar och en som elskar honom som födde, han elskar ock then som födder är aff honom. Ther på wete wij, at wij elskom Gudz barn, när wij elskom Gudh, och hållom hans bodh. Ty thet är kärleken til Gudh, at wij hållom hans bodh, och hans bodh äro icke swåår. Ty alt thet som är födt aff Gudhi, thet offuerwinner werldena. Och thenne är seghren som offuerwinner werldena, wår troo. Men hoo är then som offuerwinner werldena, vthan then som troor, at Jesus är Gudz Son?
Thenne är then som kommer medh watn och blodh, Jesus Christus, Jcke medh watn allena, vthan medh watn och blodh. Och Anden är then som betyghar, at Anden är sanningen. Ty tree äro som witna j himmelen, fadhren, Ordet, och then helghe Ande, och the tree äro itt. Och try äro the som witna på iordenne, Anden, watnet, och blodhet, och the try äro itt. Huar wij nu anamme menniskiors witnesbyrd, Gudz witnesbyrd är större, Ty thetta är Gudz witnesbyrd, som han witnadhe om sin Son, Then ther troor på Gudz Son, han haffuer witnesbyrd j sigh sielffuom. Then ther icke troor Gudhi, han gör honom til en liughare, Ty han icke troodde thet witnesbyrd, som Gudh witnadhe om sin Son. Och thet är witnesbyrdet, at Gudh oss giffuit haffuer thet ewigha liffuet, Och thet liffuet är j hans Son. Then Sonen haffuer, han haffuer liffuet, Then icke haffuer Gudz Son, han haffuer icke liffuet.
Thetta haffuer iagh scriffuit idher, som troon j Gudz Sons nampn, På thet j skolen weta, at j haffuen ewinnerlighit lijff, Och på thet j skolen troo j 
#1483 Gudz Sons nampn. Och thetta är then förtröstning som wij haffue til honom, at om wij bidhie någhot effter hans wilia, så hörer han oss. Och effter wij wete, at han hörer oss, ehwadh wij bidhie, Så wete wij, at wij the böner haffue, som wij haffuom bidhit aff honom.
Hwar nu någhor seer sin brodher synda någhon synd, icke til dödz, han må bidhia, så skal han giffua them liffuet som synda, icke til dödz. Thet är een synd til dödz, För sådana sägher iagh icke, at någhor bidhia skal. All orett är synd, Är ock somligh synd, icke til dödz.
Wij wete, at then aff Gudhi född är, han syndar icke, Vthan then som född är aff Gudhi, han förwarar sigh, Och then Onde kommer icke widh honom. Wij wete, at wij ärom aff Gudhi, och hela werlden är stadd j thet onda. Men wij wete, at Gudz Son är kommen, och haffuer giffuit oss sinne, at wij kennom then Sanna, och ärom j them Sanna, j hans Son Jesu Christo. Thenne är sanner Gudh och thet ewigha liffuet. Kära barn, Wachter idher för affgudharna, Amen.

S. Johannis then andra Epistel
THen Äldste. Then vthwalda frwnne och hennes barn, hwilken iagh elskar j sanningen. Och icke iagh allena, vthan ock alle som sanningen kendt haffua, för sanningenne skul som j oss bliffuer, och medh oss wara skal j ewigheet.
Nådh, barmhertigheet, fridh aff Gudh Fadher, och aff HErranom Jesu Christo, Fadhrens Son, j sanningenne, och j kärlekenom, ware medh idher.
Jagh är mykit gladh, at iagh haffuer funnet jbland tijn barn, the ther wandra j sanningenne, Såsom wij bodhet aff Fadhrenom fått haffue. Och nu bedher iagh tigh frw, Jcke scriffuar iagh tigh såsom itt nytt bodh, vthan thet wij hadhom aff begynnelsen, at wij skolom elska oss imbyrdes. Och thetta är kärleken, at wij wandrom effter hans bodh. 
Thetta är bodhet som j hördt haffuen aff begynnelsen, at j wandren ther vthi. Ty monge bedraghare äro inkompne j werldena, the som icke bekenna Jesum Christum kommen wara j kötet, Thenne är bedragharen och Antichrist. Seer idher wel före, at wij icke borttapom thet wij arbetat haffuom, vthan at wij fååm full löön. Hwar och en som offuerträdher och icke bliffuer j Christi lärdom, han haffuer ingen Gudh. Then ther bliffuer j Christi lärdom, han haffuer bådhe Fadhren och Sonen.
Kommer någhor til idher, och icke haffuer thenna lärdomen medh sigh, vndfåår honom icke j hws, och helser honom icke heller, Ty then honom helsar, han är deelachtigh j hans onda gerningar. Jagh haffuer wel mykit at scriffua idher, wille iagh doch icke medh paper eller bleck, Vthan iagh hoppas at komma til idher, och munligha tala medh idher, På thet wår glädhe skal wara fulkommen. Helsa tigh tinne vthwalda systers barn, Amen.
#1484
S. Johannis then tridie Epistel
THen Äldste. Them elskeligha Gaio, then iagh elskar j sanningenne. Min elskelighe, Jagh vnskar j all stycker at tigh wel gåår och tu helbregda äst, såsom tinne siäl welgåår. Men iagh wardt mykit gladh, tå brödherna komo och båro witnesbyrd om tina sanning, såsom tu wandrar j sanningenne. Jagh haffuer ingen större frögd än then, at iagh hörer mijn barn wandra j sanningenne.
Min käreste, Tu gör troligha hwadh som helst tu gör emoot brödherna, och the fremmanda som om tin kärleek betyghat haffua in för Församlingen, Och tu haffuer wel giordt, at tu haffuer them afffoordrat werdeligha för Gudhi. Ty the äro vthfarne för hans nampn skul, och haffua intet taghet aff Hedhninganar.Så skole wij nu sådana vndfå, På thet wij sanningennes medhielpare warda måghom.
Jagh haffuer scriffuit Församlingenne, Men Diotrephes som jbland them wil affhållen wara, anammar oss intet. Therföre, när iagh kommer, wil iagh kungöra hans gerningar som han gör, Och squalrar emoot oss medh ondom ordom, och läter sigh icke ther med nöya. Sielff anammar han icke brödherna, och förmenar them som thet göra wilia, och driffuer them vth aff Församlingenne.
Min käreste, Effterfölg icke thet ondt är, vthan thet gott är. Then ther wel gör, han är aff Gudhi, och then ther illa gör, han seer icke Gudh. Demetrius haffuer witnesbyrd aff hwar man, och aff sielffua sanningenne, Och wij witnom ock, och j weten, at wårt witnesbyrd sant är. Jagh hadhe mykit til at scriffua, men iagh wille icke medh bleck och penna scriffua tigh til. Men iagh hoppas snarligha få see tigh, så wilie wij munligha tala medh hwar annan. Fridh ware medh tigh. Wenerna helsa tigh. Helsa tu wenerna hwar widh sitt nampn, Amen 

#1484
Then Epistel til the Ebreer
Första Capitel.
FOordom taladhe Gudh offta, och j mongahanda måtto til Fädherna genom Propheterna, på thet yttersta j thesse daghar haffuer han talat til oss genom Sonen. Hwilken han satt haffuer til arffuinga offuer all ting, genom huilken han ock werldena giordt haffuer. Hwilken effter han är hans herligheetz sken, och hans wesendes retta belete, och bäär all ting medh sitt krafftigha ord, och haffuer rensat wåra synder genom sigh sielff, Sitter han på Maiestetzens höghra sidho j högdenne, Så mykit bätre worden än Änglanar, som han för them höghre nampn erffdt haffuer.
Ty, til hwilken aff Änglanar haffuer han någhon tijdh sagdt, Tu äst min Son, j dagh haffuer iagh födt tigh? Och åter, Jagh skal warda hans Fadher, och han skal warda min Son. Och åter, tå han införer then förstfödha j werldena, sägher han, Och alle Gudz Änglar skola tilbidhia honom. Men om Änglanar sägher han, Han gör sina Änglar andar, och sina tienare eeldzlogha. Men til Sonen, Gudh tin stool warar jfrå ewigheet til ewigheet, tins Rikes spira är een retwijs spira. Tu haffuer elskat retferdighetena, och hatat oretferdighetena, Therföre haffuer Gudh, tin Gudh smoordt tigh, medh glädhennes olio meer än tina medhbrödher.
Och tu HERRE grundadhe iordena aff begynnelsen, och himlanar äro tina henders werck. Och the skola förgåås, men tu skalt bliffua, Och the skola alle föråldras såsom itt klädhe, och såsom en klädhnat skalt tu förwandla 
#1486 them, och the warda förwandladhe. Men tu bliffuer then samme, och tijn åår haffua ingen enda.
Men til hwilken aff Änglanar haffuer han någhon tijdh sagdt, Sett tigh på mina höghra hand, til tess iagh legger tina fiendar tigh til en fotapal? Äro the icke allesammans tienstandar, vthsende til tienst för theras skul som salighetena erffua skola?

II. Capitel.
THerföre skole wij thes bäter tagha wara på thz oss sagdt är, at wij til ewentyrs icke förderffues, Ty wardt thet ordet fast, som genom Änglanar talat war, och all offuerträdhelse och olydigheet haffuer fått sijn retta löön, Huru skole wij vndfly, om wij sådana saligheet icke achte? Hwilken, sedhan hon först predicat wardt aff HErranom, är kommen in på oss, aff them som thet hördt hadhe, och Gudh haffuer giffuit witnes byrd ther til medh tekn, Vnder, och mongahanda kraffter, och medh then helgha Andas vthskifftelse, effter hans wilia.
Ty han haffuer icke vndergiffuit Änglomen then tilkommande werldena ther wij om tale. Men en betyghar enestädz, och sägher, Hwadh är menniskian, at tu tencker på honom? Eller menniskionnes Son, at tu söker honom? Tu haffuer en liten tijdh låtet honom offuergiffuin wara aff Änglanar. Medh äro och prijs haffuer tu krönt honom, och satt honom offuer tina henders werck. All ting haffuer tu lagdt vnder hans fötter. J thet han nu all ting haffuer honom vnderlagdt, haffuer han intet vndantaghet, thet honom icke vnderlagdt är. Doch see wij icke än nu all ting wara honom vnderlagd. Men Jesum, som en liten tijdh haffuer offuergiffuin warit aff Änglanar, see wij för dödzens lijdhande skul krönt wara medh äro och prijs, På thet han aff Gudz nådh skulle smaka dödhen för alla.
Ty thet höffde honom, för hwilkens skul all ting äro, och genom huilken all ting äro, then ther mong barn til herligheet fördt hadhe, at han theras saligheetz Höffdinga skulle genom lijdhande fulkommen göra. Effter then som helghar, och the som helgadhe warda, äro alle aff enom. Therföre skemmes han ock icke kalla them brödher, säyandes, Jagh wil förkunna titt nampn minom brödhrom, och mitt i Församlingen prijsa tigh. Och åter, Jag wil settia mijn tröst til honom. Och åter, Sij, Jagh och barnen som Gudh migh giffuit haffuer.
Effter barnen haffua kött och blodh, är ock han thes deelachtigh worden. På thet han skulle genom dödhen nedherleggia honom, som dödhen i wold hadhe, thet är dieffuulen, Och göra them frij, som i alt sitt leffuerne genom dödzens reddhoga moste trälar wara, Ty han tagher ingenstädz på sigh Änglanar, uthan Abrahams sädh tagher han på sigh. Therföre moste han j all stycke wara brödherna lijk, På thet han skulle wara barmhertigh, och en troghen öffuerste Prest för Gudhi, at försona folckens synder. Ty ther aff at han wardt pijnt och frestat, kan han hielpa them som frestas.

III. Capitel.
THerföre j helighe brödher, som deelachtighe ären vthi then himmelska kallelsen, achter på Apostlen och öffuersta Presten, then wij bekennom, Christum Jesum, hwilken troghen är, honom som honom giordt haffuer (såsom ock Moses) j alt hans hws. Så mykit större äro werd än Moses, som han haffuer större äro som hwset bygde, än sielffua hwset.
#1487
Ty hwart och itt hws bygges aff någhon, men Gudh är then som all ting giordt haffuer. Och Moses war troghen j alt hans hws, såsom en tienare, the ting til witnesbyrd som framdeles yppas skulle. Men Christus såsom en Son, j sitt Hws, huilket Hws wij ärom, om wij annars förtröstningen, och hopsens berömelse, in til endan fast behålle.
Therföre, såsom then helghe Ande sägher, Jdagh, om j få höra hans röst, så förherder icke idhor hierta. Såsom skeedde j wredhenne på frestelsedaghen j öknenne, tå idhra fädher frestadhe migh, The bepröffuadhe och sågho mijn werck j fyratiyo åår. Therföre wardt iagh wreedh på thetta slechtet, och sadhe, Altijdh fara the wille medh hiertat, men the wiste icke mina wäghar. Så at iagh ock swoor j minne wredhe, The skola icke komma vthi mina roligheet. Seer til, käre brödher, at til ewentyrs vthi någhon idhra icke är itt argt och otroghet hierta, som trädher jfrå leffuande Gudh, Vthan förmaner idher sielffua alla daghar, så lenge thet nempnes, Jdagh, at ingen jbland idher bliffuer förherd genom syndennes bedraghelse.
Ty wij ärom deelachtighe wordne aff Christo, om wij annars trona, som wij begynt haffue, fast behålle in til endan, Emedhan thet sägs, Jdagh, om j få höra hans röst, så förherder icke idhor hierta, såsom skeedde j wredhenne. Ty somlighe som henne hörde, förtörnadhe honom, Men icke alle som farne woro vthaff Egypten genom Mosen. Men hwilkom war han wreedh j fyratiyo åår? War han icke them som syndat hadhe? Hwilkas kroppar förföllo j öknenne? Men hwilkom swoor han tå, at the icke skulle komma in j hans roligheet, vthan them otroghnom? Och wij seem, at the icke kunde ingå, för otroonne skul.

IIII. Capitel.
SÅ lät oss nu fruchta, at wij icke försume thet löffte, som är, at wij skole ingå j hans roligheet, och at jbland oss icke någhor tilbaka bliffuer, Ty thet är ock oss förkunnat så wel som them. Men thet halp them intet, at the hörde ordet, effter the som hörde, satte ther icke troo til. Ty wij som troom, ingååm j rolighetena, som han sadhe, Såsom iagh swoor j minne wredhe, The skola icke ingå j mina roligheet. 
Och tå the werck fulbordat woro aff werldennes begynnelse, sadhe han eenstadz om then siwnde daghen altså, Och Gudh hwiladhe på siwnde daghen aff all sijn werck. Och åter nu här, The skola icke ingå j mijn roligheet.
Effter thet är än nu för handenne, at somlighe skola ther ingå, och the som thet j förstonne bebodhat wardt, äro icke kompne ther til, för otroon skul, Legger han åter en dagh före, effter så long tijdh, och sägher genom Dauid, Jdagh, såsom sagdt är, Jdagh, om j hören hans röst, så förherder icke idhor hierta. Ty om Josue hadhe kommet them til roligheet, hadhe han ingalunda om en annan dagh sedhan sagdt. Therföre ståår Gudz folcke een roligheet tilbaka. Ty then som ingången är vthi hans roligheet, han haffuer ock fått hwilo aff sijn werck, såsom Gudh aff sijn.
Så winleggiom oss nu, at wij måghom inkomma vthi thenna roligheten, På thet icke någhor skal falla vthi samma otroos effterdömelse. Ty Gudz ord är leffuande och krafftigt, och skarpare än någhot tweäggiat swerd, och gåår jgenom, til tess thet åtskilier siäl och anda, ock mergh och been, Och är en Domare offuer tanckar och hiertans vpsååt, och för honom är intet creatur osynlighet, Vthan all ting äro blott och vppenbar för hans öghon. Om honom tale wij.
#1488
Effter wij nu haffue en stoor öffuersta Prest, Jesum Gudz Son, som j himmelen faren är. Så lät oss hålla bekennelsen, Ty wij haffue icke en öffuersta Prest, som icke kan warkunna sigh offuer wår swagheet, vthan then som frestat är j all ting, lijka som wij, doch vthan synd. Therföre lät oss trösteligha framgå til Nådhastolen, at wij måghe få barmhertigheet, och finna nådh, på then tijdh oss hielp behöffues.

V. Capitel.
FÖrty hwar och en öffuerste Prest, then aff menniskiom vthtags, han warder satt för menniskionar j the ting, som Gudhi på röra, at han skal offra gåffuor och offer för synderna, Then ther kan warkunna sigh offuer them, som fåkunnighe äro och wille fara, effter han är ock sielff belagd medh swagheet. Therföre moste han ock, såsom för folcket, så ock för sigh sielff offra, för synder, och ingen tagher sigh sielff äro, vthan then som ock kallat warder aff Gudhi, lijka som Aaron.
Så haffuer ock icke Christus giordt sigh sielff herlighan, at han skulle warda öffuerste Prest, Vthan then som sadhe til honom, TV ÄST min Son, J dagh haffuer iagh födt tigh. Såsom han ock annorstädz sägher, Tu äst en Prest j ewigh tijdh, effter Melchisedeks sett. Och haffuer på sins kötz daghar offrat böön och åkallan medh starckt roop och tårar, til honom som honom frelsa kunde jfrå dödhen, och wardt bönhörd, Therföre at han hölt Gudh j wyrdning. Och än tå han war Gudz Son, haffuer han doch aff thy han leedh, lärdt lydhno. Och tå han fulkommen wardt, bleff han allom them som honom lydha, een orsaak til ewigh saligheet, kallat aff Gudhi en öffuerste Prest, effter Melchisedeks sett.
Ther om wij hadhe wel mykit tala, men thet är swårt, effter j ären så oförståndighe. Och j som lenge sedhan skulle warit Lärare, behöffuen åter, at man lärer idher the första bokstaffuanar aff Gudz ord, och at man giffuer idher miölk, och icke stadigh maat. Ty hwem man än nu miölk giffua moste, han är oförfaren j retferdighetennes ord, Ty han är itt barn. Men them som fulkompne äro, tilhörer stadigh maat, the som genom wanan öffuadhe äro j sinnen, til at åtskilia gott och ondt

VI. Capitel.
THerföre wilie wij läta bestå then lärdom, som lydher på begynnelsen til itt Christelighit leffuerne, och tagha thet före, som til fulkomligheten dragher, Jcke på nytt leggiandes grunden til bätring aff dödha gerningar, til trona på Gudh, til döpelsen, til lärdom, til henders pålegning, til the dödhas vpståndelse, och til then ewigha domen.Och thet wilie wij göra, om Gudh annars thet tilstädher.
Ty thet är omöghelighit, at the som en gång vplyste äro, och smakat haffua then himmelska gåffuon, och deelachtighe wordne äro aff then helgha Anda, och smakat haffua thet godha Gudz ord, och then tilkommande werldennes krafft, om the afffalla (och på nytt sigh sielffuom korssfesta Gudz Son, och för spott hålla) at the skola igen förnyias til bätring.
Ty iorden som indricker regnet, som offta kommer på henne, och bär them bequemma örter, som henne bruka, hon fåår welsignelse aff Gudhi. Men then torn och tistel bär, hon är odugheligh och närmest förbannelsen, 
#1489 hwilkens endalyckt är, at hon skal brennas. Men wij försee oss, j elskelighe, til idher thet bätre är, och thet salighetenne närmer är, ändoch wij så talom. Ty Gudh är icke oretwijs, at han förgäter idhra gerning och arbete j kärlekenom, som j bewisat haffuen på hans nampn, tå j tienten helghonen, och än nu tienen. Men wij begäre, at hwar och en aff idher then samma flijt bewisar til at hålla hoppet fast alt in til endan, At j icke tröghe bliffuen, vthan theras effterföliare, som genom trona och longmodigheet få thet arff som vthloffuat är.
Ty när Gudh loffuadhe Abrahe, tå han ingen större hadhe, ther han om swäria kunde, swoor han om sigh sielff, och sadhe, Sannerligha, iagh wil welsigna tigh och föröka tigh. Och så, effter han j tolamodh förbijdde, fick han thet som vthloffuat war. Men menniskionar swäria om then ther större är än the, och them emellan bliffuer en ende på alla trättor, om thet stadhfest bliffuer medh en eedh. Men tå Gudh wilie rijkeligha bewisa arffuingomen til löfftet sins vpsååtz fastheet, ladhe han ther en eedh vppå, at wij genom tw owikeligh ting (j hwilkom omöghelighit är, at Gudh liugha skulle) ena starcka tröst haffua skullom, wij som ther til flydt haffue, at wij måtte få thz hopp som tilbudhit är, hwilket wij hålle såsom itt säkert och fast wår siäls ankare, thet ock ingåår in til thet som innan för förloten är, tijt Förelöparen för oss ingången är, Jesus, en öffuerste Prest worden til ewigh tijdh, effter Melchisedeks sett.

VII. Capitel.
THenne Melchisedek war Konung j Salem, högsta Gudz Prest, then Abrahe mötte, tå han igenkom jfrå then Konunga slachting, och welsignadhe honom, hwilkom ock Abraham gaff tiyend aff all ting. Först vthtolkas han, retwisonnes Konung, Men sedhan är han ock Salems Konung, thet är, fridzens Konung, vthan fadher, vthan modher, vthan slecht, Och haffuer hwarken begynnelse på daghanar, eller enda på liffuet. Men han är lijk worden widh Gudz Son, och bliffuer Prest j ewigheet.
Men seer huru stoor then är, som ock Abraham Patriarchen gaff tiyend aff bytet. Men Leui söner, tå the Presterskapet anamma, haffua befalning tagha tiyend aff folcket, thet är, aff sina brödher, effter Laghen, än tå the ock aff Abrahams lender kompne äro. Men then, hwilkens slechte icke reknas jbland them, han toogh tiyend aff Abraham, och welsignadhe honom som löfftet hadhe. Nu nekar thet ingen, at thet som mindre är, tagher welsignelse aff thet som större är.
Och här tagha the menniskior tiyend som dödhelighe äro. Men ther betygar han, at han leffuer. Och om iagh så säya skal, Leui, som tiyendena pläghar tagha, wardt ock tiyendat j Abraham, Ty han war än tå j sins fadhers lender, tå Melchisedek honom mötte. Är nu fulkomligheet skeedd genom thz Leuitiska Presterskapet (Ty ther vnder fick folcket Laghen) hwadh behöffde säyas, at en annar Prest vpkomma skulle effter Melchisedeks sett, och icke effter Aarons sett? Ty ther Presterskapet förwandlat warder, ther moste ock Laghen förwandlas. Ty then som thetta sägs om, är aff itt annat slechte, aff hwilko aldrigh någhor skötte Altaret. Ty thet är jw vppenbart, at wår Herre är kommen aff Juda slechte, til hwilkens slechte Moses intet talat haffuer om Presterskapet.
Och är thet än nu klarare, Medhan en annar Prest effter Melchisedeks sett vpkommer, hwilken icke är giord effter kötzligh bodhordz Lagh, vthan 
#1490 effter oendeligh lijffs krafft, Ty han betyghar, Tu äst en Prest ewinnerligha effter Melchisedeks sett. Ty ther medh skeer, at then förra Lagh affkommer för hennes swagheet och onytto skul (Ty Laghen kunde intet göra fulkomlighit) och warder itt bätre hopp infördt, genom hwilket wij nalkoms Gudhi.
Och så mykit meer, at thet icke skeedde vthan eedh, Ty hijne äro vthan eedh Prester wordne, Men thenne medh eedh, genom then som sadhe til honom, HERREN swoor, och thet skal icke ångra honom, Tu äst en Prest ewinnerligha effter Melchisedeks sett. Så mykit bätre Testament haffuer Jesus vthrettat.
Och hijne äro monge Prester wordne, therföre at dödhen lät them icke bliffua. Men thenne, effter han bliffuer ewinnerligha, haffuer itt oförgengelighit Presterskap. Hwarföre han ock kan ewinnerligha saligha göra them som genom honom komma til Gudh, och leffuer altijdh, och bedher altijdh för them.
Ty en sådana öffuersta Prest höffdes oss haffua, then ther heligh wore, oskylligh, obesmittat, skild jfrå syndare, och höghre än himmelen, Hwilken icke dagligha behöffde såsom the andre öffuerste Prester, först för sina eghna synder offra, och sedhan för folckens synder, Ty han giorde thet ena reso, tå han sigh sielff offradhe. Ty Laghen setter menniskior til öffuersta Prester som swagheet haffua. Men eedzens ord, som effter Laghen sagdt är, thet setter Sonen ewigh och fulkomligh.

VIII. Capitel.
MEn summan aff thet wij tale, är thetta. Wij haffuom en sådana öffuersta Prest, som sitter på höghra handen på Maiestetzens stool j himmelen, och är en Skaffare offuer the heligha håffuor, och offuer thet sanskylligha Tabernaklet, huilket Gudh vpreest haffuer, och ingen menniskia. Ty hwar och en öffuerste Prest warder skickat til at offra gåffuor och offer, Therföre är thet aff nödhen, at thenne ock någhot haffuer thet han offra skal. Hwar han nu wore på iordenne, så wore han icke Prest, ther Prester äro, the ther effter Laghen offra gåffuor, hwilke tiena efftersynenne och skugganom til the himmelska ting, såsom Mosi aff Gudhi swarat wardt, tå han skulle fulkompna Tabernaklet, See til (sadhe han) at tu gör alt effter then efftersyyn som tigh wijst är på berghet.
Men nu haffuer han fått itt bätre embete, såsom han eens bätre Testamentz Midlare är, thet ock på bätre löffte satt är. Ty om thet första hadhe warit ostraffelighit, hadhe ingalunda wordet sökt rwm til itt annat, Ty han straffar them, och sägher, Sij, the daghar skola komma (sägher HERREN) at iagh skal fulkompna offuer Jsraels hws och Juda hws itt nytt Testament, Jcke effter thet Testamentet, som iagh theras fädher giorde, på then dagh, tå iagh toogh them widh theras hand, at vthföra them aff Egyptj land, Effter the bleffuo icke ståndande j mitt Testament, så haffuer iagh ock giffuit them vthu mitt sinne, sägher HERREN.
Ty thetta är thet Testament, som iagh wil göra Jsraels huse effter thessa daghar, sägher HERREN, Jagh wil giffua mijn Lagh vthi theras sinne, och vthi theras hierta wil iagh scriffua them, Och iagh wil wara theras Gudh, och the skola wara mitt folck. Och skal ingen lära sin nästa, eller sin broder, och säya, Kenn HERRAN, Ty the skola alle kenna migh, jfrå then minsta jbland them, och til then största. Ty iagh warder förblijdkat offuer
#1491 theras oretferdigheter och theras synder, och theras ondsko skal iagh icke meer jhoghkomma. J thet han sägher, Jtt nytt, föråldradhe han thet första, Thet nu åldrogt och gammalt är, thet är hardt widh endan.

IX. Capitel.
Hadhe ock wel thet första sina retter och Gudztienst och vthwertes heligheet. Ty thet fremre Tabernaklet war ther vpsatt, vthi hwilko woro Liwsastakanar och Boordet, och Skodhobrödhen, Och thetta kalladhes thet Helgha. Men baak then andra Förloten war thet Tabernaklet, som man kalladhe thet Alrahelghasta, huilket hadhe thet gyllene Rökelsekaret, och Testamentzens Arck, på alla sidhor beslaghen medh guld, vthi hwilko war thet gyllene Embar, ther o thet himmelsbrödhet vthi war, och Aarons staff som blomstras hadhe, och Testamentzens Tafflor, Men ther offuan vppå woro herlighetennes Cherubim, som offuerskygde Nådhastolen, aff hwilken stycker på thenna tijdh icke besynnerligha är säyandes.
Tå nu thetta så bereedt war, gingo Presterna altijdh in j thet fremre Tabernaklet, och vthrettadhe Gudztiensten. Men vthi thet andra, gick allena then öffuerste Presten, en tijdh om året, icke vthan blodh, then han offradhe för sina eghna och för folckens synder, ther then helghe Ande med betydde, at helighetennes wägh än tå icke vppenbar war, medhan thet första Tabernaklet stoodh. Hwilket war een lijknelse j then tijdhen, j hwilkom gåffuor och offer offradhes, och kunde icke göra honom fulkommen effter samwetet som then Gudztiensten giorde, allenast medh maat och dryck, och mongahanda twagning och vthwertes heligheet som pålagda woro, in til bätringennes tijdh.
Men Christus är kommen, at han skal wara öffuerste Prester til thet tilkommande godha, genom itt större och fulkomlighare Tabernakel, thz medh hender icke giordt är, thet är, thet icke så bygdt är, Jcke heller genom bockablodh eller kalffuablodh, vthan han är genom sitt eghit blodh ena reso ingången vthi thet Helgha, och haffuer funnet een ewigh förlosning.
Ty haffuer oxablodh, och bockablodh, och strödd aska aff koonne helghat the orena, til kötzligh reenheet, huru mykit meer skal Christi blodh, som haffuer sigh sielff obesmittat genom then helgha Anda Gudhi offrat, rena wårt samwet aff the dödha gerningar, til at tiena leffuandes Gudh.
Therföre är han ock nyia Testamentzens Medhlare, På thet the som kalladhe äro, skulle få thes ewigha arffzens löffte, j thy, at hans dödh gick ther emellan, til förlosning jfrå the offuerträdhelse, som vnder thet förra Testamentet woro. Ty hwar itt Testament är, moste ock hans dödh medh wara, som Testamentet giorde. Ty Testamentet bliffuer gilt genom dödhen, annars haffuer thet än nu ingen macht, så lenge han leffuer, som Testamentet giorde. Therföre war ock icke thet första stichtat vthan blodh. Ty tå Moses alla folckena föregiffuit hadhe hwart och itt bodhord effter Laghen, toogh han kalffuablodh och bockablodh medh watn, och purpur vll, och Hysop, och bestenckte bokena och alt folcket, och sadhe, Thetta är Testamentzens blodh, thet Gudh haffuer idher budhit. Och teslikes Tabernaklet, och all kärille ther Gudz tienst pläghade medh göras, bestenckte han sammalunda med blodh. Och warda mest all ting effter Laghen reen giord j blodh, och vthan blodz vthgiutelse skeer ingen förlåtelse.
Så är nu aff nödhen, at the himmelska tings efftersyner skola medh sådant renat warda. Men the himmelska tingen moste bätre offer haffua än thessa woro. Ty Christus är icke ingången j thet Helgha, som medh hender 
#1492 giordt är (hwilket är een efftersyyn til thet sanskylligha) uthan in vthi sielffua himmelen, På thet han skal nu wara j Gudz åsyyn för oss. Jcke at han skal offta offra sigh, såsom öffuerste Presten gick hwart åår in vthi thet Helgha medh annars blodh, ellies moste han skolet offta lijdha aff werldennes begynnelse. Men nu på werldennes endalyckt, är han en gång vppenbarat genom sitt eghit offer, til at borttagha syndena.
Och såsom menniskiomen är förelagdt en gång döö, men sedhan domen, Så är ock Christus ena reso offrat, til at borttagha mongs manz synder. Men en annan gång skal han läta see sigh vthan synd, them som honom wenta til saligheet.

X. Capitel.
TY Laghen haffuer skuggan aff thet tilkommande godha, och icke sielffua warelsen. Årligha moste man offra altijdh enahanda offer, och kan icke göra them fulborda som thet offra. Annars hadhe thet återwendt offras, effter the som så offra, hadhe sedhan intet samwet hafft aff synder, när the hadhe ena reso warit rene giorde. Vthan ther medh skeer een åminnelse på synderna hwart åår, Ty omöghelighit är, genom oxablodh och bockablodh borttagha synder.
Therföre tå han kommer j werldena, sägher han, Offer och gåffuor haffuer tu icke welet, Men kroppen haffuer tu migh bereedt. Brenneoffer och syndoffer behagha tigh icke. Tå sadhe iagh, Sij, Jagh kommer, J bokenne är scriffuit om migh, at iagh skal göra tin wilia o Gudh. Tilförenna tå han sadhe, Offer och gåffuor, brenneoffer och syndoffer haffuer tu icke welet, icke behagha the tigh heller (hwilken effter Laghen offras) Tå sadhe han, Sij, Jagh kommer til at göra o Gudh tin wilia. Ther tagher han thz första bort, at han thet andra insettia skal, J hwilkom wilia wij helghade ärom ena reso, genom Jesu Christi krops offer.
Och hwar och en Prest är insatt, at han daghligha skal sköta Gudztiensten, och offta offra enahanda offer, huiken aldrigh kunna borttagha synder. Men thenne, tå han hadhe offrat itt offer för synderna, thet ewinnerligha geller, sitter han på Gudz höghra hand och wenter nu, til tess hans owener lagde warda, honom til en fotapal. Ty medh itt offer haffuer han ewinnerligha fulkompnat them som helighe warda.
Thet betyghar oss ock then helghe Ande, Ty tå han tilförenna sagdt hadhe, Thet är thet Testamentet som iagh them göra wil effter the daghar, sägher HERREN, Jagh wil giffua mijn Lagh j theras hierta, och j theras sinne wil iagh scriffua them, Och theras synder och oretferdigheet wil iagh icke meer jhoghkomma. Ther nu sådana förlåtelse är, ther är icke meer offer för synder.
Effter wij nu haffue, käre brödher, frijheet, til at ingå vthi thet Helgha genom Jesu blodh, hwilken han oss bereedt haffuer, til en ny och leffuande wegh genom Förloten, thet är, genom sitt kött, och haffuom en öffuersta Prest offuer Gudz Hws. Så lät oss framgå medh itt sanskylligt hierta, vthi een fulkomligh troo, bestenckte j hiertan jfrå itt ondt samwet, och twagne om kroppen medh reent watn. Och lät oss hålla hopsens bekennelse owickligha, Ty han är trofast som thet loffuat haffuer. Och lät oss achta på oss inbyrdes, til at vpweckia til kärleek och godha gerningar, icke offuergiffuandes wår Församling, såsom somlighe för sedh haffua, Vthan förmaner idher inbyrdes, och thet thes meer, at j seen huru daghen nalkas.
Ty om wij sielffwiliandes syndom sedhan wij förstått haffue sanningen, 
#1493 tå ståår oss intet offer igen för synderna, vthan een förskreckeligh domsens förbijdhelse, och eeldzens nijt, som mootståndarenar förtära skal. Hoo som bryter Mosi Lagh, han moste döö vthan barmhertigheet effter tw eller try witne. Huru mykit större nepst (menen j) förtienar then, som Gudz Son förtrampar, och Testamentzens blodh, såsom oreent achtar, genom hwilket han helghat är, och försmädher nådhennes Anda? Ty wij kennom then som sadhe, Hemden är mijn, Jagh skal wedhergellat, sägher HERREN. Och åter, HERREN skal döma sitt folck. Thet är gräselighit falla vthi leffuande Gudz hender.
Men kommer jhogh the framledhna daghar, j hwilkom j vplyste woren, och stodhen en stoor törning j bedröffuelsen, endeels tå j sielffue genom hädhelse och bedröffuelse itt widhunder worden, och endeels tå j selskap hadhen medh them som thet så gåår. Ty j haffuen deelachtighe warit aff the bedröffuelse som aff minom boyom gingo, och medh frögd lijdhit idhra äghodelars försköffling, wetandes at j når idher sielffua bätre och bliffuande äghodelar haffuen j himmelen. Så kaster icke nu bort idhra tröst, som een stoor löön haffuer. Ty tolamodet är idher behooff, På thet j måghen göra Gudz wilia, och få thet som loffuat är. Ty än nu en liten tijdh, så kommer then som komma skal, och fördröyer icke. Men then retferdighe skal leffua aff troon. Och hwilken sigh vndandragher, han skal icke behagha minne siäl. Men wij ärom icke the som oss vndandraghe til förtapelse, vthan aff them som troo, och frelsa siälena.

XI. Capitel.
MEn troon är een wiss förlåtelse på thet som man hoppas, och intet twiffla om thet man icke seer. Genom henne haffua the gamle fått witnesbyrd.
Genom trona besinnom wij, at werlden är fulbordat genom Gudz ord, så at alt thet man seer, är wordet aff intet. Genom trona offradhe Abel Gudhi större offer än Cain, medh hwilko han fick witnesbyrd, at han war retferdigh, tå Gudh gaff om hans gåffuor witnesbyrd, Och genom henne talar han än nu, ändoch han dödh är.
Genom trona wardt Enoch borttaghen, så at han icke skulle see dödhen, och fanz intet, therföre at Gudh borttogh honom, Ty förr än han borttaghen war, hadhe han fått witnesbyrd, at han tecktes Gudhi. Ty vthan trona är omöghelighit teckias Gudhi, Ty then til Gudh komma wil, han moste troo at Gudh är, och at han lönar them som sökia honom.
Genom trona äradhe Noe Gudh, och bereedde Arcken til sins hwss saligheet, tå han fick Gudz befalning om the ting som icke syntes, Genom hwilken Arck han fördömde werldena, och wardt then retferdigheetz arffuinge, som aff troonne är.
Genom trona wardt Abraham lydigh, til at vthgå j thet land, som han få skulle til arffs. Och foor vth och wiste icke hwart han komma skulle.
Genom trona war han en fremling vthi thz landet honom loffuat war, lijka som vthi itt fremmande land, boodde vthi Tabernakel medh Jsaac och Jacob, som medharffuingar woro til samma löffte. Ty han wente effter en stadh som grund hadhe, hwilkens Byggiomestare och Skapare är Gudh.
Genom trona fick ock Sara krafft til at affla, och födde offuer sin ålders tijdh, Ty hon hölt honom trofastan som thet loffuat hadhe.
Therföre wordo ock aff enom, som j then måtton dödh war, monge födde, såsom stiernonar på himmelen, och som sanden är j haffstrandenne, then otaligh är.
#1494 
J troonne äro thenne alle dödhe, och haffua doch intet fått aff löfftet, vthan seedt thet fierran effter, och troodt ther vppå, och låtet sigh nöya, bekennandes sigh wara gäster och fremmande på iordenne. Ty the som sådant säya, giffua til kenna at the sökia itt fädhernes land. Och om the hadhe thet meent ther the vthgångne woro, hadhe the wel hafft tijdh at wenda til baka. Men nu begära the itt bätre, thet är, thet himmelska. Therföre skemmes icke Gudh at kallas theras Gudh, Ty han haffuer bereedt them en stadh.
Genom trona offradhe Abraham Jsaac, när han försökt wardt, och offradhe eenda sonen, tå han hadhe fått löfftet, om hwilken sagdt war, Vthi Jsaac skal tigh tijn sädh kallat warda. Och tenckte at Gudh kunde ock wel vpweckia jfrå the dödha, ther aff toogh han ock honom igen til een lijknelse.
Genom trona welsignadhe Jsaac Jacob och Esau om tilkommande ting. Genom trona tå Jacob dödde, welsignadhe han bådha Josephs söner, Och tilbadh thet öffuersta på hans spiro.
Genom trona, tå Joseph döö skulle, taladhe han om Jsraels barns vthgång, Och gaff befalning om sijn been.
Genom trona wardt Moses fördold j tree månadher aff sina föräldrar, tå han född war, therföre at the sågho, at han war itt deghelighit barn, och fruchtadhe intet Konungens bodh.
Genom trona, tå Moses war stoor worden, nekadhe han sigh wara Pharaos dotter son, och wilie mykit heller lijdha bedröffuelse medh Gudz folck, än til en tijdh haffua lust j syndenne. Och hölt Christi försmädhelse för större rijkedom, än the håffuor vthi Egypten, Ty han sågh effter lönen.
Genom trona offuergaff han Egypten, intet fruchtandes Konungens wredhe, Ty han hölt sigh widh then han icke sågh, såsom han honom seedt hadhe.
Genom trona hölt han Påscha, och blodz vthgiutelse, På thet han som drap alt thet förstfödt war, skulle intet komma widh them.
Genom trona gingo the genom thet Rödha haffuet, såsom på torra landet, hwilket the Egyptier ock försökte, och druncknadhe.
Genom trona föllo muranar j Jericho, tå man j siw daghar om kring gånget hadhe.
Genom trona förgicks icke then skökian Rahab medh the otroghna, tå hon the speyare anammat hadhe medh fridh.
Och hwadh skal iagh meer säya? Tijdhen worde migh förstackot när iagh förtelia skulle, om Gedeon, om Barac, och Samson, och Hiephthae, och Dauid, och Samuel, och Propheterna. Hwilke genom trona haffua wunnet Konungarike, giordt retferdigheet, fått löffte, igenstoppat Leyons munn, eeldz krafft vthsleckt, swerdz ägg vndkommet, Äro  krafftighe wordne aff swaghetenne, äro starcke wordne j stridhenne, haffua nedherlagdt fremmande härar. Quinnonar haffua igenfått sina dödha vthaff vpståndelsen. 
Somlighe wordo sönderslagne och haffua ingen förlosning welet anamma, På thet the skulle få vpståndelsen som bätre är. Somlighe haffua lijdhit spott och hudhflengning, och ther til boyor och fängelse, Wordo stenadhe, sönderhugne, genomstungne, dödhe för swerd, haffua gånget j fårskin och geetskin, fattighe, trengde, bedröffuadhe, Hwilkom werlden icke werdigh war, och haffua gått elende j ökner, och j bergh, och j skreffuor, och j iordkulor.
Alle thenne haffua genom trona fått witnesbyrd, och haffua doch icke fått löfftet, Therföre at Gudh hadhe förseedt om oss någhot thet bätre war, at the icke vthan oss skulle fulkompnadhe warda.
#1495
XII. Capitel.
EFter wij nu haffue om oss en så stoor hopp medh witne, lät oss aff leggia syndena, som altijdh lodher widh oss, och gör oss trögha. Och lät oss medh tolamodh löpa j then kamp som oss förelagd är, och see på Jesum som trona begynt och fulkompnat haffuer. Hwilken, tå han måtte hafft glädhi, leedh korsset, och achtadhe intet smäleken, och är sittiandes på höghra handen på Gudz stool.
Tencker på honom, som aff syndarom sådana gensäyelse leedh emoot sigh, at j icke tröttens j idhor sinne, giffuandes idher vthoffuer, Ty j haffuen icke än nu alt in til blodz emootståndet, kempandes emoot syndenne, Och haffuen redho förgätit then tröst som til idher talar, lijka som til sijn barn. Min son, förachta icke HERRANS agha, och giff tigh icke vthoffuer, tå tu nepses aff honom. Ty hwem HERREN elskar, then aghar han, Men han gislar hwar och en son, han anammar.
Hwar j nu lijdhen aghan, så biudher sigh Gudh til idher såsom til barn. Ty hwilken är then son, som hans fadher icke aghar? Ären j vthan agha, j hwilkom alle deelachtighe wordne äro, så ären j oechta och icke barn. Haffue wij nu kötzligha fädher som oss agha, och fruchte them, Skole wij tå icke mykit meer vnderdånighe wara them andeligha Fadhrenom, at wij må leffua? Och hijne haffua aghat oss j någhra fåå daghar effter som them syntes, men thenne til thet som nyttigt är, at wij måghe få hans helghelse. All aghe synes nu icke wara til frögd vthan til ångest, men sedhan wedhergeller han een fridsam retferdighetennes frucht, them som ther vthi öffuadhe äro.
Therföre lyffter vp idhra lata hender, och trötta knää, och stigher wiss stegh medh idhra fötter, at icke någhor haltar såsom en oferdigh, vthan heller helbregda warder. Farer effter fridh medh allom, och effter helghelse, vthan hwilken ingen fåår see HErran. Och seer til, at ingen försumar Gudz nådh, at icke vpwexer någhon bitter root, och gör någhot hinder, och monge måtte genom henne besmittadhe warda. At ingen ware en bolare eller oheligh, såsom Esau, hwilken för een måltijdh bortsålde sin förstfödzlorett. Men j weten, at tå han wille sedhan medh arffzrett få welsignelse, wardt han bortdriffuen, och war honom tå intet rwm til någhon boot, ändoch han medh tårar ther effter sökte.
Ty j ären icke gångne til thet berghet, ther man på tagha kunde, och medh eeld bran, eller til töknonne och mörkret, och stormen, och basuns klanget, och til orda rösten, hwilka the wedhersakadhe, som henne hörde, begärandes, at ordet skulle them jw icke sagdt warda, Ty the förmåtto icke lijdha thet som ther sadhes. Om någhot diwr kom widh berghet, skulle thet stenas eller skiutas jgenom. Och så förskreckeligh war then synen, at Moses sadhe, Jagh är förskreckt och bäffuar.
Vthan j ären kompne til Zions bergh, och til leffuandes Gudz stadh, thet himmelska Jerusalem, och til then otaligha Ängla skaran, och til the förstföddas Församling, som j himmelen äro bescreffne, och til Gudh som alla dömer, och til the fulkomligha retferdighas andar, och til nyia Testamentzens Midlare Jesum, och til stenckelse blodhet, som bätre talar än Abels blodh.
Seer til, at j icke wedhersake honom som medh idher talar, Ty kunde icke the vndfly som wedhersakadhe honom som taladhe på iordenne, Huru mykit mindre wij, om wij wedhersake honom som aff himmelen talar? Hwilkens röst på then tijdh giorde iordena bäffuande. Men nu loffuar han, och sägher, Än nu en tijdh skal iagh göra bäffuande, icke allena iordena, vthan 
#1496 ock himmelen. Thet han sägher, än nu en tijdh, thet giffuer tilkenna the tings förwandling som bäffua, såsom the ther giord äro, På thet the ting bliffua skola som obäffuande äro. Therföre effter wij få thet Rike som icke bäffua kan, haffue wij nådh, genom hwilka wij tiene Gudhi, til at teckias honom medh tuchtigheet och fruchtan. Ty wår Gudh är en förtärande eeld.

XIII. Capitel.
BLiffuer faste j brodherligh kärleek. Förgäter icke at herbergha, Ty ther medh haffua somlighe fått Änglar owetandes til herberghes. Tencker på them som bundne äro, såsom med bundne, och på them som bedröffuelse lijdha, såsom the ther ock aff lekamenen äro. Ächteskapet skal hållas ärlighit jbland alla, och Ächteskaps säng obesmittat, Men bolare och hoorkarlar skal Gudh döma. Vmgengelsen ware vthan girigheet, och läter idher nöya medh thet j haffuen. Ty han sadhe, Jagh skal icke offuergiffua eller förlåta tigh. Så at w j dristeligha måghe säya, HERREN är min hielpare, och iagh wil icke fruchta, Hwadh kan een menniskia göra migh? Tencker på idhra Lärare, the idher Gudz ord sagdt haffua, och effterfölier theras troo, skodandes hwadh enda theras vmgengelse hadhe.
Jesus Christus jgåår och jdagh, och han teslikes j ewigheet. Läter idher icke vmföras medh mongahanda och fremmande lärdom. Ty thet är gott at stadfesta hiertat, medh nådhenne, icke medh maten, huilken intet gagnat haffuer them, som ther medh vmgått haffua. Wij haffue itt Altare, aff hwilko the haffua icke macht at äta, som tiena j Tabernaklet. Ty ehwadh diwrs blodh, som öffuerste Presten för syndenne inbär vthi thet Helgha, theras kroppar vpbrennas vthan läghret. Therföre ock Jesus, på thet han skulle helgha folcket medh sitt eghit blodh, haffuer han lijdhit vthan porten. Så lät oss nu gå vth til honom vthu läghret, och bära hans smäleek, Ty wij haffue här ingen warachtigh stadh, vthan wij sökiom effter then tilkommande.
Så lät oss nu genom honom altijdh offra Gudhi loffoffer, thet är, leppanars frucht, the hans nampn bekenna. Förgäter icke göra wel, och medhdela, Ty sådana offer teckes Gudhi. Warer idhra Lärare lydighe, och fölier them, Ty the waka offuer idhra siälar, såsom the ther rekenskap göra skola, På thet the mågha thet göra medh frögd, och icke medh suckan, Ty thet är idher icke nyttigt. Bedher för oss. 
Wår tröst är then, at wij itt gott samwet haffue, och winlegge oss haffua itt gott vmgengelse när alla. Men alramest bedher iagh idher, at j sådant gören, at iagh medh thet snaresta måtte komma til idher.
Men fridzens Gudh, som igenfördt haffuer jfrå the dödha then stora Fåraheerdan, genom thes ewigha Testamentzens blodh, wår HErra Jesum, han göre idher skickeligha vthi alt gott werck, til at göra sin wilia, och skaffe vthi idher hwadh honom teckelighit är, genom Jesum Christum, Hwilkom ware ära aff ewigheet j ewigheet, Amen.
Jagh förmanar idher, käre brödher, tagher förmanelsens ord til godho, Ty iagh haffuer idher medh fåå ord tilscriffuit. Weter, at brodhren Timotheus löös är, medh huilkom, om han snart kommer, wil iagh see idher. Helser alla idhra Lärare, och all helghon. Jdher helsa brödherna vthi Walland. Nådh ware medh idher allom, AMEN. 
Scriffuen aff Walland medh Timotheo.

#1497

S. Jacobs Epistel.

Första Capitel.
JAcobus Gudz och HErrans Jesu Christi tienare. 
Them tolff slechtom, som äro här och ther förskingradhe. Helso.
Mine brödher, Håller thet för all glädhe, när j fallen j mongahanda frestelse, Och weter, at idhor troos bepröffuelse gör tolamodh, Men läter tolamodhet haffua itt fulbordat werck, På thet j skolen wara fulkompne och hele, och intet feel haffua. 
Hwar nu någhrom jbland idher fattas wijsdom, han bidhie aff Gudhi, then ther giffuer enfalleligha allom, och förwijter icke, och han skal honom giffuin warda. Men han bidhie j troonne intet tuijflandes, Ty then ther twijfflar, han är såsom haffzens wågh, som aff wädhret driffs och föres. Sådana menniskia tencke icke, at hon fåår någhot aff HErranom. En man som twijfflar, är ostadigh j alla sina wäghar.
Men en broder som ringa är, beröme sigh aff sijn vphöyelse, och then som rijk är aff sijn förnedring, Ty såsom blomstret aff gräset, skal han förgåås. Solen gaår vp medh heta, och gräset förwisnar, och blomstret faller aff, och thes sköna fägrind förgåås, Så skal ock then rijke förwisna vthi sina wäghar.
Saligh är then man som toleligha lijdher frestelse, Ty tå han bepröffuat är, skal han få liffzens krono, then Gudh loffuat haffuer them som honom elska. Jngen säye, tå han frestat warder, at han aff Gudhi frestat warder, 
#1498
Ty Gudh är ingen frestare til ondt, Han frestar ingen. Vthan hwar och en warder frestat, tå han aff sijn eghen begärelse draghen och lockat warder, Ther effter, sedhan begärelsen haffuer afflat, födher hon synden. Men tå synden är fulbordat, födher hon dödhen.
Farer icke wille, mine käre brödher. All godh gåffua, och all fulkomligh gåffua kommer offuan effter jfrå liwssens Fadher, När hwilkom ingen förwandling är, eller liwss och mörkers vmskifftelse, Han haffuer oss födt effter sin wilia genom sanningennes ord, På thet wij skulle wara förstlingen aff hans creatur.
Therföre, mine käre brödher, Hwar och een menniskia ware snar til höra, och seen til tala, och seen til wredhe, Ty manzens wredhe gör icke thet rett är för Gudhi.
Legger för then skul bortt alla oreenligheet och alla ondsko, och anammer ordet medh sachtmodigheet, som j idher plantat är, thet idhra siälar kan saligha göra. Men görer ordet, och icke allenast hörer thet, bedraghandes idher sielffua. Ty ther någhor är allenast ordzens hörare och icke görare, han är lijk then man, som sitt lekamligha ansichte skodhar j en speghel, Ty tå han sigh skodhat haffuer, gåår han ther jfrå, och förgäter strax hurudana han war. Men then ther skodhar vthi frijhetennes fulkomligha Lagh, och bliffuer ther vthi, och är icke en glömsker hörare, vthan en görare, then samme warder saligh vthi sijn gerning.
Hwar nu någhor jbland idher låter sigh tyckia, at han tienar Gudhi, och icke styrer sina tungo, vthan bedragher sitt hierta, hans Gudztienst är fåfeng. Thetta är för Gudhi och Fadhren een reen och obesmittat Gudztienst, sökia fadherlöös och modherlöös barn och änkior, vthi theras bedröffuelse, och behålla sigh obesmittat aff werldenne.

II. Capitel.
MJne brödher, Håller thet icke ther före, at troon på Jesum Christum wår HErra til herlighetena, kan lijdha personers anseende. Ty om vthi idhra Församling komme en man medh en gullring, och medh en herligh klädhnat. Komme ock en fattigh man j snypligh klädhnat, och j såghen på then som haffuer the herligha klädhen, och sadhen til honom, Sitt här wel. Och them fattigha sadhen j, Statt ther, eller, sitt här widh mina fötter, Och betencken thet icke rett, vthan warden domare, och gören en ond åtskilnat.
Hörer til mine käre brödher, Haffuer icke Gudh vthwaldt the fattigha j thenna werldenne, the ther rijke woro på trona, och arffuingar til Riket som han loffuat hadhe them som honom elska? Men j haffuen förachtat then fattigha. Förtryckia icke the rijke idher medh wold, och dragha idher fram för retten? Försmädha icke the thet godha nampnet, ther j aff nemde ären?
Fulborden j then Konungsligha Laghen effter Scrifften, Elska tin nästa såsom tigh sielff, så gören j wel. Men see j effter personen, tå synden j, och warden straffadhe aff Laghen, såsom offuerträdhare. Ty om någhor håller hela Laghen, och syndar på itt, han är saker til alt. Ty then som sadhe, Tu skalt icke göra hoor, Han haffuer ock sagdt, Tu skalt icke dräpa. Hwar tu nu icke gör hoor, och dräper likwel, ästu Lagsens offuerträdhare. Så taler och så görer, som the ther skola genom frijhetetennes Lagh dömde warda. Ty doom vthan barmhertigheet skal honom offuergå, som barmhertigheet icke giordt haffuer. Och barmhertigheten berömer sigh emoot domen.
Hwadh hielper thet, mine brödher, om någhor sägher sigh haffua trona, 
#1499 och haffuer doch icke gerninganar? Kan ock troon göra honom saligh? Om en brodher eller syster wore nakot, och fattadhes dagligh födha, och någhon idhra sadhe til them, Gåår j fridh, wermen idher, och mätten idher, och giffuen them likwel intet hwadh lekamenen behöffuer, Hwadh holpe them thet? Så ock troon, tå hon icke haffuer gerninganar, är hon dödh j sigh sielff.
Nu måtte någhor säya, Tu haffuer trona, och iagh haffuer gerninganar, Wisa migh tina troo med tina gerningar, så wil iagh ock wisa tigh mina troo medh mina gerningar. Tu troor at en Gudh är, ther gör tu rett vthi, Diefflanar troo thet ock, och bäffua.
Wilt tu fåfengeligh menniskia weta, at troon vthan gerningar är dödh? Wardt icke Abraham wår Fadher aff gerninganar retferdighat, tå han sin son Jsaac offradhe på Altaret? Seer tu, at troon haffuer medwerckat j hans gerningar, och at troon är fulkommen worden aff gerninganar. Och Scrifften är fulkompnat som sägher, Abraham troodde Gudhi, och thet wardt honom reknat til retferdigheet, och wardt kallat Gudz wen. See j nu, at aff gerninganar retferdighas menniskian, och icke aff troonne allena. Sammalunda ock then skökian Rahab, wardt hon icke aff gerningom retferdighat, tå hon vndfick sendningabodhen, och slepte them en annan wägh vth? Therföre såsom kroppen vthan anda, är dödh, så är ock troon vthan gerningar dödh.

III. Capitel.
MJne brödher, Fare icke huar man effter at wara Lärare, wetandes, at wij thes större doom få. Ty j mong stycke fele wij alle. Men then ther icke felar vthi itt ord, han är en fulkommen man, och kan regera hela lekamen medh betzl. Sij, wij leggiom hestomen betzl j munnen, at the skola lydha oss, och vmkastom theras hela kropp. Sij ock skepen, ehuru stoor the äro, och aff starckt wädher driffuas, warda the doch likwel vmwend medh itt litet rodher, ehwart Rodermannen wil. Så är ock tungan en kleen lem, och kommer stoor ting åstadh. Sij, en liten eeld huru stoor skoogh han vptender? Och tungan är ock en eeld, een werld full medh orett. Så är ock tungan jbland wåra lemmar, och besmittar hela lekamenen, och vptender all wår vmgengelse, tå hon vptend är aff heluete.
Ty all natur, bådhe diwrs och foglars, och ormars, och theras som j haffuet äro, warder tam, och är tamd aff menniskiors natur. Men tungon kan ingen menniskia tämia, thet oroligha onda, full medh dödheligh förgifft. Medh henne prise wij Gudh och Fadhren, och medh henne bannom wij menniskionar, som äro skapadhe effter Gudz lijknelse. Aff samma munn gåår prijs och bannor. Thet bör icke, mine brödher, så wara. Jcke giffuer een kella aff itt holl, bådhe sött och beeskt watn? Jcke kan fikonaträdh, mine brödher, bära olio, eller wijnträdh fikon? Så kan ock ingen kella salt och sött watn giffua.
Hoo är wijs och klook j bland idher, han bewise medh sijn godha vmgengelse sina gerningar vthi sachtmodigheet och wijsdom. Om j haffuen bittert nijt och trätto vthi idhart hierta, berömer idher icke, och liwgher icke emoot sanningen, Ty then wijsdom är icke offuan effter kommen, vthan är iordesk, menniskligh och dieffuulsk, Ty hwar nijt och trätta är, ther är ostadigheet och alt ondt. Men then wijsdom som offuan effter är, han är först kysk, och sedhan fridsam, sachtmodigh, läter säya sigh, full medh barmhertigheet och godha fruchter, opartijsk, oskrymteligh. Men retferdighetennes frucht, warder sådd j fridh them som fridh hålla.
#1500
HWadhan äro örligh och krijgh jbland idher? Äro the icke ther aff, aff idhrom begärelsom som strijdha j idhra lemmar? J begären och fåån intet, J haffuen affuund och nijt, och kunnen intet winna, J strijdhen och örlighen, och haffuen intet, therföre at j intet bidhien. J bidhien och fåån intet, Ty j bidhien illa, nemligha, at j thet vthi idhra wellust förtära skolen. J hoorkarlar och hoorkonor, weten j icke, at werldennes wenskap är Gudz owenskap? Hoo som werldennes wen wil wara, han warder Gudz owen. Menen j at Scrifften sägher fåfengt? Anden som boor vthi idher, begärar emoot hatet, och giffuer rijkeligha nådh.
Så warer nu Gudhi vnderdånighe, Ståår emoot dieffuulen, så flyyr han jfrå idher. Nalkens Gudhi, så nalkas han idher. Rener idhra hender j syndare, och renser idhor hierta j ostadighe. Warer elende och söryer och gråter, Jdhart löye wende sigh j grååt, och glädhen j sorgh. Förnedhren idher för HERRANOM, så skal han idher vphöya. Förtaler icke hwar annan, käre brödher. Then som förtalar sin brodher, och dömer sin brodher, han förtalar Laghen och dömer Laghen. Men dömer tu Laghen, så ästu icke Lagsens görare, vthan domare. Ty en är Laggiffuaren, som kan saligh göra, och fördöma. Hoo ästu som dömer en annan?
Nu wel, j som säyen, Jdagh eller j morghon wilie wij gå vthi then eller then stadhen, och wilie ther liggia itt åår, och handla och winna, Och weten icke hwadh j morghon skee kan. Ty hwadh är idhart lijff? Jtt damb äret, som en liten tijdh warar, och sedhan förswinner. För thet j säya skullen, Leffue wij, och wil Gudh, så wilie wij göra thet eller thet. Men nu beröme j idher j idhart hogmodh, All sådana berömelse är ond. Then ther kan göra gott, och gör icke, honom är thet synd.
V. Capitel.
NV wel j rijke, Gråter och tiuter offuer idhor vselheet som idher offuerkomma skal. Jdhra rijkedomar äro förrotnadhe, Jdhor klädher äro vpäten aff maal, Jdhart gull och silffuer är förrostat, och theras rost skal wara idher til witnesbyrd, och skal vpäta idhart kött såsom en eeld. J haffuen församlat idher äghodelar j yttersta dagharna. Sij, arbetarenars löön som idhart land affborghet haffua, hwilken j them swikligha jfrå hafft haffuen, ropar, och theras roop som affbyrgde, är inkommet j HErrans Sabaoth öron. J haffuen leffuat j kräseligheet på iordenne, och hafft idhra wellust, och vpfödt idhor hierta, såsom på en Slachtedagh, J haffuen dömdt och dödhat then retferdigha, och han haffuer idher intet emootståndet.
Så warer nu tolighe, käre brödher, in til HErrans tilkommelse. Sij, åkermannen wenter effter then kosteligha iordennes frucht, toleligha bidhandes, så lenge han fåår itt morghonregn och afftonregn. Så warer ock j tolighe, och styrcker idhor hierta, Ty HErrans tilkommelse är när. Sucken icke käre brödher, emoot hwar annan, På thet j icke warden fördömde. Sij, Domaren är för dörenne. Tagher, mine brödher, Propheterna för effterdömelse, til bedröffuelse och tolamodh, hwilke til idher talat haffua j HErrans nampn, Sij, wij hålle them saligha som lijdhit haffua. Hiobs tolamodh haffuen j hördt, och HErrans enda haffuen j seedt, Ty HErren är barmhertigh och en förbarmare.
#1501
Offuer all ting, mine brödher, swärier icke, huarken widh himmelen, eller widh iordena, eller någhon annan eedh. Men idhor ord skola wara, Ja, ja, Ney, ney, På thet j icke skolen falla vthi skrymterij. Lijdher någhor jbland idher bedröffuelse? han bidhie. Är någhor widh gott moodh? han siunge Psalmar. Är någhor siwk jbland idher? han kalle til sigh Presterna j Församlingenne, och läte them bidhia offuer sigh, och smöria medh olio vthi HErrans nampn. Och troonnes böön skal hielpa them siwka, och HErren vpretter honom, och om han är stadd j synder, warda the honom förlåtna.
Bekenner inbyrdes synderna then ene them andra, och bedher för idher inbyrdes, at j helbregda warden. Ty eens retferdigs manz böön förmå mykit, ther hon alffuar är. Helias war een menniskia såsom wij, och han badh ena böön, at thet icke skulle regna, och thet regnde ock intet på iordena, j try åår och sex månadher. Och badh åter, och himmelen gaff regn, och iorden baar sijn frucht.
Käre brödher, Om någhor jbland idher fore will jfrå sanningen, och någhor vmwende honom, han skal weta, at then ther vmwender en syndare, aff hans wäghars willo, han frelsar ena siäl jfrå dödhen, och skyler all offuerträdhelse.

S. Jude Epistel.
JVdas Jesu Christi tienare, Jacobs brodher.
Them kalladhom som j Gudh Fadher helgadhe äro, och j Jesu Christo behåldne.
Mykin barmhertigheet och fridh, och kärleek ware medh idher.
Mine käreste, Effter thz iagh toogh migh före scriffua idher til om allas wåra saligheet, syntes migh behöffuas förmana idher medh scriffuelse, at j kempa måtten för trona, som ena reso helghonen föregiffuin war. Ty thet äro någhra menniskior medh jbland inkompna, om hwilka foordom scriffuit war til thetta straff, The äro ogudhachtighe, och dragha wår Gudz nådh til lösachtigheet, och neka Gudh som allena är Herre, och wår HErra Jesum Christum.
Men iagh wil minna idher vppå, at j en tijdh thetta skolen weta, at tå HErren hadhe vthfördt folcket aff Egypten, sedhan förgiorde han them som icke troodde. Och the Änglar som icke behöllo sijn Förstadöme, vthan offuergåffuo sijn heman, them förwaradhe han medh ewigha boyor j mörkret, til then stora dagsens doom. Såsom ock Sodoma och Gomorra, och the städher ther om kring, hwilke j samma måtto som the, j skörheet syndat hadhe, och haffua gånget effter fremmande kött, the äro satte för itt effterdömelse, och lijdha ewigh eeldz pino. Sammalunda ock thesse drömare som besmitta kötet, förachta Herskapet, och försmädha Maiestetet.
#1502
Men Michael then Offuerängelen, tå han trätte medh dieffuulen, och disputeradhe medh honom om Mosi krop, toorde han icke vthsäya försmädhelsens doom, vthan sadhe, HERREN straffe tigh. Men thenne försmädha, ther the intet aff weta. Och hwadh the aff naturen, som annor oskäligh diwr weta, thet förwerra the. Wee them, Ty the gå j Cains wägh, och falla j Balaams wilfarelse för löön skul, och förgåås j Chore vproor.
Thesse skamflecker slösa aff idhra gåffuor vthan fruchtan, och födha sigh sielffua, The äro skyyr vthan watn, som driffuas om kring aff wädhret, skallot ofruchtsam trää, twå resor dödh, och medh röter vpryckt. Haffzens willa wåghar, som sijn eghen skam vthskuma, wilfarande stiernor, hwilkom thet swarta mörkret förwarat är j ewigheet.
Haffuer ock Enoch then siunde jfrå Adam propheterat tilförenna om thenna, och sagdt, Sij, HERREN kommer medh mong tusend helghon, til at sittia doom offuer alla, och straffa alla them som ogudhachtighe äro, för alla theras ogudhachtigha gerningar, medh hwilka the haffua illa giordt, och för alt thet hårda som the ogudhachtighe syndare emoot honom talat haffua. Thenne knorra och klagha altijdh, och wandra effter sin eghen lusta, Och theras munn talar stålt ord, och achta på personer för nytto skul.
Men j mine käreste, Dragher til minnes the ord som tilförenna haffua idher sagd warit aff wårs HErras Jesu Christi Apostlar, at the sadhe idher, Vthi ytersta dagharna skola komma bespottare, the ther gå skola effter sijn eghen ogudhachtigha begärelse. Thenne äro the som partij göra, kötzlighe, icke haffuandes Andan. 
Men j mine käreste, Vpbygger idher sielffua på idhra alrahelghasta troo, genom then helgha Anda, och bedher, och behåller idher j Gudz kärleek, och wenter effter wårs HErras Jesu Christi barmhertigheet til ewigt lijff. Och håller thenna åtskildnat, at j förbarmen idher offuer somligha, Men somligha görer medh fruchtan saligha, och rycker them vthu eelden, hatandes then besmittadha kötzens kiortel.
Men honom som förmå förwara idher vthan synd, och stella idher för sitt herligheetz ansichte ostraffeligha, medh frögd, allena wijsom Gudhi wårom Frelsare, ware ära och Maiestet, och welle och macht, nu och j alla ewigheet, AMEN.