Kurztitel	Sao36S	
Titel	Salomons ordspråk	
Entstehungszeit	1536	
Textsorte	Bibeltext	
Umfang	15.203 Wörter	
Bearbeitungsstand	Vorwort komplett bearbeitet, KF, 06.02.06
abgeschlossen, KF, 08.02.06	
Bemerkungen	aufgelöste Kürzel kursiv gekennzeichnet, KF, 08.02.06	

[Salomons ordspråk]
	Stockholm
	MDXXXVj
[‡‡ 1b]
		Förspråk på Salomons ordspråk
EPter tesse book som kallas Salomons ordspråk mykit haffuer at skaffa med dårom och wijsom / och allstädes prijsar wijsheet och straffar dårskap (thet ock så skeer vti wijshetennes och Jesu Syrachs book) behöffues well / at man actar hwad med sådant taal forstås scal / Så scal man weta at thet settet haffuer konning Salomo her som ock konning Dauid j psalmomen (och haffuer til euenturs j then tijden thet tungomåls art så warit) at the dårar eller galna kalla icke them som for werldenne dårar eller galne äre / vtan allahanda lösa / lettferdiga / oactsama menniskior / aldra mest them som vtan gudz ord fara göra och tala epter sijn eghen förnufft / såsom meenliga äre the aldra

[‡‡ 2a]
ypperste / klokaste / mectugaste / rijkaste och helligaste for werldenne / Såsom ock Christus j Euangelio offta kallar the Phariseer ia ock sina egna leriungar dårar / på thet tu må weta at Salomo icke om ringa menniskior talar / tå han her om dårar talar vtan om the beßsta j werldenne / Ty Salomo kallar her wijsheet icke annat än gudz wijsheet / then j gudz ordom och werkom lärd warder / ther fore han ock alltijd indrager gudz budh och werk / Ther til haffua ock som mest all ordspråk sitt vrsprung aff gudz ord och werk / och äre for then skul alltijd wiss och sann / och fela intit / Exempel kan man tagha her aff the ordspråk som man med oss j wort Swenskt mål bruka pläghar / såsom thesse / Then som lyckona haffuer han förer brudena heem / Jtem Thet war tich well tenckt men thet war tich icke beskärt / eller med androm ordom seyande / Thet war tich wel actat

[‡‡ 2b]
men thet war tich icke ödhet / Thesse och annor slijk ordspråk komma icke aff annat / än at man haffuer kunnet seett och taghit ther vppå / huru menniskiornas anslegh och håpp som mest alltijd fela / och at annerlunda skeer än man tencker / ther aff tå på sijdstonne wel haffuer merkt wordit / at en annar är som allting drijffuer / thet haffua tå somlige kallat gudh / somlige lycko / Tädhan äre tå sådana meenlig ordspråk vpkommen / och äre j all tungomål wiss och sann / såsom the ther på gudz werk grundat / och aff gudz werkom kommen äre / om än gudz ord ther icke är / Twert om kallar han dårskap alt thet som vtan gudz ord och werk går / och then wijsan som sich epter gudz ord och werk rettar / och then en dåra som sich epter sitt egit sinne och godtyckio rettar

	Her aff seer man nw huilken en merkelig wijs och from man konning

[‡‡ 3a]
Salomo warit haffuer / then sich thet så när lagde / at han ibland så mong konningsligh ärende togh sich ens lärares embete fore / och besunneliga thet som aldramest aff nödhenne war / som är at lära vngt folk / huru the saligliga for gudi epter andanom / och wijsliga for werldenne til persona och gotz handla skulle / Ty ther ligger aldra största macten på / at man forstondigt folk på iordenne haffuer / såsom thenne konning Salomon wel seedt haffuer / huilka man icke wel få kan / med mindre man lärer them wel j vngdomenom / Therfore skulle wel thenna book j allo werldenne vngo folke bittijda föregiffuin och sedhan dagliga med them öffuat warda / For huilka saak skul thetta aff konning Salomo vtan tuiffuel giort och scriffuit är / allom konningom och herrom til itt exempel / at the ock skola j slijko motto sich om vngt folk wårda låta / Ther giffue gudh sina nåde til / Amen 

[‡‡ 3b]
[Salomos ordspråk]
		I
THesse äre Salomos ordspråk Jsraels konnings Dauids sons / til at lära wijsheet och tuct / forstond / klocheet / retferdigheet / dom och redeligheet / på thet at the oförnufftige mågha wittige warda / och the vnge wel sinnade / och forsictige

	Then ther wijs är han hörer til / och bätrar sich / och then forstondig är han skal skickelig warda / at han må fornimma ordspråk och theres vthtydhelse / the wises ord och theres gåtor / Men herrans fructan är begynnilsen til wijsheet / the galne föracta wijsheet och tuctan

	Min son hör tins fadhers tuctan / och öffuergiff icke tinne modhers lagh / ty thetta är tijns hoffuudz betsta

[‡‡ 4a]
smuckilse / och en ring om tin halß / Min son när syndare locka tich / så fölg icke / När the seya Gak med oss / wij wilie stå epter blodh / och gildra for then oskyldiga vtan sak / Wij wilie vpsluca them leffuandes såsom heluetit / och the froma såsom the ther fara nidher j gropena / wij wilie finna stora ägodeler / wij wilie vpfylla wor hws med rooff / Wåga thet med oss / alles wores skal en pung wara / Min son wandra icke then weyen medh them / Wacta tin foott for theres stijgh / ty theres fötter löpa til thet ondt är / och hasta sich til at vtgiuta blod / Ty fåfengt är at kasta vth näät for foglanars öghon / Och stå the sielffue epter hwar annars blod / och gildra epter hwar annars siel / altså äre alla gijrughes wäghar skapte / at then ene tagher them andra sielena bort

	Wijsheten claghar her vthe / och läter

[‡‡ 4b]
höra sich på gatomen / hon ropar mitt j portomen vthe for folkena / hon talar sijn ord j stadenom / Huru lenge wilien j oförnufftige oförnufftige blijffua? / och j spottare til begabberij lust haffua? / och j dårar wittigheet hata? / Wender idher till mitt straff / Sy iach wil vtseya idher min anda och göra idher mijn ord kunnug

	Medhan iach nw kallar idher / och j neken / iach vthrecker mina hand / och ingen actar ther til / och j läten fara all mijn rådh / och wilien icke mitt straff 
 så scal iach lee åt idhro oferd / och begabba idher / tå thet kommer som j fructadhen / 
 när offuer idher kommer så som en storm thet j fructen / och idhor oferd såsom itt wädher / när offuer idher kommer ångest och nödh / tå skola the kalla mich / men iach scal intit swara them / the skola bittijdha sökia mich och intit finna mich / therfore at the hatade wittigheet / och vtwalde

[‡‡ 5a]
icke herrans fructan / wille icke mitt rådh / och lastade all mijn straff / så skola the äta vtaff sins wägs fruct / och mette warda aff sino råde / at the oförnufftighas lust scal dräpa them / och the galnas lycka förgöra them / Men then mich hörer / han warder seker bliffuandes / och scal nogh haffua vtan all fructan for ondt

		II

MJn son wilt tu annama mitt taal och behalla mijn budh när tich / så at tijn öron haffua act vppå wijsheet / så moste tu böya titt hierta til förstond / Ty om tu söker epter förstond / och kallar thet / om tu söker thet såsom silffuer / och ransakar ther epter såsom epter en skatt / tå scal tu fornimma herrans fructan / och finna gudz kundskap

	Ty herren giffuer wijsheet / och vtaff

[‡‡ 5b]
hans mund kommer wittigheet och förstond / han läter the redeliga welgå / och beskermer the froma / och widh mact haller rettens stijghar / och bewarar sina hellighes wägh / Tå scalt tu förstå rettferdigheet och dom / och redeligheet och allan godhan wägh

	Om wijsheet går tich til hiertat / och tijn siel lust haffuer til wittigheet / så scal forsictigheet bewara tich / och snelheet göma tich / at tu scal frelsat warda ifrå en ond wägh / ifrå them som tala thet ondt är / the som förlåta then retta stråton / och gå the mörka wäghar / the som frögdas at göra illa / och glädhias offuer wanartig ondsko huilke wronge äre på theres wäghom / och ogijne på theres stijghom / At tu må frelsat warda ifrå ene fremmande och then icke tijn är / then släätt ord giffuer / och förlåter sins vngdoms mestare / och förgäter sins gudz forbund

[‡‡ 6a]
/ ty hennes hws böyer sich til dödhen / och hennes gångar til the förtapade / alle the som til henne ingå / komma icke igen / och fatta icke liffsens wägh

	På thet at tu må wandra vppå enom godhom wägh / och bewara the rettferdigas stijghar / Ty the redelige skola boo j landena / och the frome skola bliffua ther inne / The ogudactige warda vtrotade vthu landet / och the föractare warda ther vttagne

		III

MJn son förgätt icke mijn lagh / och titt hierta göme mijn budh / ty the skola skaffa tich longt lijff / och godh år / och fridh / barmhertigheet och troheet skola icke offuergiffua tich / heng them vppå tin hals / och scrijff them j tijns hiertas tafflo / så warder tu finnandes ynnest

[‡‡ 6b]
och klokheet then gudh och menniskior behaghar / Förlåt tich vppå herran aff allo hierta / och förlåt tich icke vppå titt förstånd / vtan tänk vppå honom j allom tinom wäghom / så skal han styra tina stijgar Lät tich icke tyckia at tu är wijs / vtan fructa herran och wijk ifrå thet onda / thet warder tinom naffla helsosamt / och widherqueker tijn been.

	Hedhra herran aff titt gotz / och aff allo tinnes sädz förstling / Så skola tina ladhor fulla warda / och tina wijnpresser medh must offuerflyta

	Min son kasta icke bort herrans tuctan / och war icke otolligh offuer hans straff / ty hwem herren straffar honom haffuer han kär / och haffuer itt behagh j honom såsom en fadher j sonenom

	Well är then menniskio som wijsheet finner / och then menniskio som

[‡‡ 7a]
förstond tilflyter / ty bätre är at köpa henne än silffwer / och hennes fruct bättre än guld / hon är edlare än perlor / och alt thet tu vnska kan är henne intit lijknande / Longt lijff är på hennes höghro hand / på hennes wenstro är rijkedom och ära / hennes wäghar äre lustighe wäghar / och alle hennes stijghar äre fridh/ hon är lijffsens trää allom them som fatta henne / och salughe äre the som hålla henne / Ty herren haffuer grundlagt iordena genom wijsheet / och bereedt himmelen genom förstånd / genom hennes konst är diupen åtskild / och skyyn medh dagg drypande giorde

	Min son lät henne icke wika ifrå tijn öghon / bewara redeligheet och försictigheet / the skola wara tijns siels lijff / och tin mundh skal ynnest haffua / tå warder tu seker wandrandes på tinom wägh / så at tin foot icke stöter sich / Lägger tu tich

[‡‡ 7b]
så skalt tu intit fructa / vtan soffua sötliga / så at tu icke behöffuer fructa hastigh förskreckilse / eller för the ogudactigas storm när han kommer / Ty herren är tijn tröst / han bewarar tin foot at tu icke fången warder.

	Försaka icke at göra androm gott / om tijn hand haffuer aff gudi mact at göra thet / Sägh icke til tin wen Gak tin wägh / och kom igen / j morghon will iach giffua tich / om tu haffuer thet / Faar icke epter at göra tinom wen ondt / then j en godh tro boor när tich / kiffua icke med någhrom vtan saak / tå han intit haffuer giort tich emoot / Nijtfölgh icke en wrång man och vthwäl icke någhon aff hans wäghar / Ty herren haffuer en styggilse widh en wanartigan / och hans hemligheet är när the retsinnigha / vthi thens ogudhactighas hwse är herrans förbannilse /

[‡‡ 8a]
men then retferdighas hws warder welsignat / han skal bespotta the spottare / men the elende giffuer han nådh / The wijse skola äro erffua / men the galnas vphöghilse är en skam

		IIII

HÖrer mijn barn idhars fadhers tuctan / acter vppå at j måghe lära förstånd / ty iach giffuer idher en godh lärdom / förlåter icke mijn lagh / Ty iach war mins fadhers son en spädling och eendiste för minne modher / Och han lärde mich och sadhe / Lät tit hierta vptagha mijn ord / halt mijn budh / så får tu leffua / fatta wijsheet / fatta förstånd / förgätt thet icke / och wijk icke ifrå mins mundz taal / offuergiff henne icke / så warder hon tich behållande / elska henne så warder hon tich bewarandes /

[‡‡ 8b]
Skaffa tich wijsheet för wijshetenas förstling / skaffa tich förstond för alla tina håffuor / vphögh henne så warder hon tich vphöyandes / och läter tich til äro komma / om tu annammar henne / skal hon kosteligha vthsmucka titt hoffuud / och skal prydha tich med en höffuisk krono.

	Så hör min son / och tagh til tich mitt taal / så skola tijn godha år mong warda / Jach will ledha tich på wijshetenes wägh / iach will föra tich på then retta banen / så at när tu gåår skal tin gong icke warda tich tung / och när tu löper skalt tu icke stöta tich / Fatta tuct / offuergiff henne icke / bewara henne / ty hon är titt lijff

	Kom icke vppå the ogudhactighas stijgh / och trädh icke vppå the ondas wägh / Lät fara honom och gack icke ther vppå / wijk ther ifrå / och gak fram om / Ty the soffua icke

[‡‡ 9a]
med mindre the haffua giort illa / och the hwila icke vtan the haffua giort skadha / förty the bergha sich med ogudhactigt brödd och dricka aff illa fångit wijn

	Men the rettferdighas stijgh glemmar såsom itt liws / huilkit alt fram åtgår in til fullan dagh / Men the ogudactighas wägh är såsom itt mörker / och the weta icke hwar the fallande varda

	Min son giff act vppå mijn ord / och bögh titt öra til mijn taal / lät icke komma them ifrå tijn öron / behalt them j tino hierta / ty the äre liff them som finna them / och theres hela kroppe sundheet / Bewara titt hierta medh all grann act / ty ther vtaff går liffuet / Lät ifrå tich en ond mund / och lät the lastande leppar wara fierran ifrå tich / Lät tijn öghon see rett fram före sich / och tijn ögnahwarff stå rett fram / Låt tin foot

[‡‡ 9b]
gå lika / så warda alla tina wäghar wel bestyrde / Gack hwarkin på höghro sidhona eller på then wenstro / wendt tin foot ifrå thet ondt är:

		V

MJn son acta vppå mina wijsheet / bögh titt öra til mitt förstånd / at tu må behålla försictigheet / och tina leppar bewara wittigheet / ty horos leppar äre een hannigs caka / och hennes halß är glattare än olia / men epterått bitter såsom malyrt / och skarp såsom itt tweeggiat swerd / hennes föter löpa til döden / hennes gångar tagha heluetit / hon går icke rett hän på lijffßens wägh / ostadig äre hennes stegh / at hon icke weet hwart hon går

	Så hörer nw mijn barn / och wiker icke ifrå mijns mundz taal / Lät tina wäghar wara fierran ifrå henne /
[‡‡ 10a]
och nalkas icke til hennes hwß dör / at tu icke scal giffua androm tina äro / och tijn år them gruffueliga / At fremmande icke skola metta sich aff tinne förmågho / och tit arbete icke scal wara vthi ens annars hwse / Och tu moste ther epter sucka när tu tin kropp och gotz förterdt haffuer / och seya / Ah huru haffuer iach hatat tuctan och mitt hierta straff försmått? / och haffuer icke lydt mina lärares röst och icke bögdt mijn öron til them som mich lärde? / Jach är fult när kommen j all olycko vthi menighetenne och forsamlingenne

	Drick watn aff tina brunnar / och thet aff tinne kello flyter / Lät tina kellor flyta vth / och watubeckena på gatunar / men haff tu them allena / och ingen fremmande med tich / Tijn kella wari welsignat / och tu frögda tich aff tins vngdoms hustru / Lustig är hinden och råån täcsam / Lät theres kerlech altijd metta tich / och förlusta

[‡‡ 10b]
tich alstedes vthi theres kerlech / Min son hwij wil tu förlusta tich på enne fremmande / och hengia in til ena andro? / Ty hwars och ens mandz wäghar äre in for herranom / och han actar alla theres gongar / Then ogudactighas misgerning scal gripa honom / och med hans synders snaro scal han hallen warda / Han scal döö vtan tuctan / och for sin stora dårskap skul illa fara

		VI

MJn son haffuer tu borgat for tin nästa / så haffuer tu fest tina hand in til en fremmande / tu är betytlat med tijns mundz taal / och gripin med tijns mundz ordom / Så gör doch min son altså / och frelsa tich / ty tu är tinom nästa j hender kommen / löp / war snar / driff tina wener / lät tijn öghon icke soffua / eller tijn ögnahwarff soffuat vtaff / hielp tich vth

[‡‡ 11a]
såsom een råå vthu handenne / och som en foghel vthu föglarens hand

	Gack bort til myrona tu later / see vppå hennes wäghar / och bliff wijs / än doch hon ingen första eller höffuitzman eller herra haffuer / bereder hon likwel sitt bröd om sommaren / och samkar sin spijs j andenne / hurulenge ligger tu later? / när wilt tu vpstå aff tinom sömpn? / ja soff än nw litit / tagh än nw en sompn föret / legg händerna een stund til sammans at tu må soffua / så scal armoot komma tich lika som en wandrare / och brist såsom en wäpnat man

	Een onyttig menniskia och lösactig man går med en wanartig mund / han winkar med öghonen / teeknar medh fötterna / leker med fingren / tencker alltijd thet ondt och argt är j sino hierta / och kommer kijff åstadh / therfore scal honom hasteliga vppå komma hans oferd / och scal snart sönder krossat

[‡‡ 11b]
warda / så at ingen hielp meer är

	Sy sex ting hatar herren / och til thet siwnde haffuer han een styggilse / hogmodig öghon / falska tungor / hender som vskylligt blodh vtgiuta / hierta som faar med ond anslagh / fötter som snare äre til at göra skadha / falskt witne som dristeliga liugher / och then som kijff kommer åstadh emellan brödher

	Min son bewara tins fader bud / och lät icke fara tinne modhers lagh / Bindt them tilhopa vppå titt hierta altstedes och heng them vppå tin halß / När tu går / at the leda tich / när tu legger tich at the bewara tich / när tu vpwakar / at the äre titt taal / Ty budhit är en liusastake / och laghen itt liws / och tuctenes straff är lijffsens wägh / vppå thet at tu scal bewarat warda for een ond quinno / for enes fremmandes släto tungo

	Lät hennes fäghrind icke göra tich begier

[‡‡ 12a]
j tino hierta / och förtagh tich icke vppå hennes ögnahwarff / ty een skökia tagher itt stycke brödh / men een ecta quinna thet edla lijffuet / kan ock noghor behalla eelden j barmenom / så at hans clädher icke brinna? / huru skulle noghor gå på koll / och hans fötter icke brende warda? / Altså går thet honom som til sin nästes hustru går / ingen bliffuer vskyldigh som kommer widh henne

	En tiwff försmädher man icke / om han stiel til at metta sina siel tå honom hungrar / Och om han funnen warder / giffuer han siwfalt igen / och legger ther vthi alt godzet j sino hwse / Men then som bryter ecteskap med een quinno / han är galen / han förer sitt lijff vthi förderff / Ther til scal honom vppå komma plågha och skam och hans skam warder icke vtstruken / ty mandzens harm haffuer nijtt och skonar intit på hemdenes

[‡‡ 12b]
tijd / och seer icke til noghon persona som försona wille / och tagher icke heller widh om tu än fast mykit skenckia wille.

		VII

MJn son behalt mitt taal / och skyyl mijn budh när tich / behålt mijn budh / så fåår tu leffua / och mijn lagh såsom tin ögnasteen / bindt them widh tijn finger / scriff them vppå tins hiertas tafflo / Sägh til wijshetena Mijn syster ästu / och kalla förstondighetena tina käristo / at tu mått bewarat warda för en fremmande quinno / för en andro som slätt ord giffuer

	Ty j fenstret på mina huse sågh iach vth genom galdren / Och sågh ibland vnglingar / och wart warse ibland vnga drenger en wittlös vngling / han gick på gatone vth med

[‡‡ 13a]
ens hwß hörne / och trädhde vp åt then wäghen til hennas hws / j skymningenne om afftonen aff daghenom / tå thet bleff natt och mörkt war / Och sy ther mötte honom en quinna j skökio smuck / listigh / wildsinnat och ostadugh / så at hennes föter icke kunde bliffua j hennes huse / 
 nw är hon vthe / nw på gatone / och lurar widh all hörne / hon ströök honom / och kyste honom oförskemt / och sadhe til honom / iach haffuer dödhoffer för mich j dagh betalat för mitt löffte / therföre är iach her vthgongen emoot tich / til at sökia titt ansicte bitijdha / och haffuer nw funnet tich / iach haffuer smockt tilpyntat mijn säng med brokott tapeter vthu Egypten / iach haffuer vpsmuckat mitt läghre med mey / mirram / aloes / och cinamen / kom lät oss aff brysten mette warda alt in til morghonen / och lät oss elskogh sköta / ty

[‡‡ 13b]
mannen är icke heema / Han är faren longan wegh bort / han haffuer taghit penninga secken med sich / hoo weet när han heemkommer? / Hon talde honom j sinnet med mong ord / wann honom med sina släta leppar / Han folgde henne strax epter såsom en oxe til slactare huset leedd warder / och såsom til boyor ther man the dårar med nepser / til thes hon skööt honom igenom lewrena / såsom en foghel hastar sich til snarona / och weet icke at thet geller honom om lijffuet.

	Så hörer mich nw mijn barn / och acter vppå mijns mundz taal / Lät titt hierta icke fara in på hennes wäghar / och lät icke förföra tich in på hennes stijgar / ty hon haffuer monga sargat och fält / och allehanda mectighe äre dräpne aff henne / hennes hws är heluetes wäghar ther man nedherfar vthi dödzns camrar

[‡‡ 14a]
		VIII

ROpar icke wijsheten / och förstånd läter sich höra? / vppenbarliga på weyenom och på stråtone står hon / widh porten j stadhenom ther man ingår genom porten ropar hon / O j men iach ropar til idher / och kallar menniskiors barn / Giffuer act j oförnufftighe på wittigheet / och j dårar tagher thet til hiertat / Hörer / ty iach will tala / och mina leppar skola vppenbara något besynnerligit / ty min hals skal tala sanningena / och mina leppar skola hata thet ogudhactigt är / all mijns mundz taal äre rett / ther är intit oredeligit eller falskt vthinnan / The äre rett allom som förstå them / och redelighen them som wittigheet finna

	Annammer mina tuctan och icke silffwer / och wittigheet meer än kosteligit

[‡‡ 14b]
guld / ty wijsheet är bätre än perlor / och alt thet man vnska må kan icke liknas ther widh / Jach wijshet boor widh wittighetena / och iach finner försictigheet / herrens fructan hatar thet argha / högferd / hogmodh / och en ond wägh / och är enom oredelighom munne fiende / iach kan finna rådh och fulföliat / iach haffuer förstånd / iach haffuer mact / genom mich regera konningana och rådherranar stadga rett / genom mich handla förstanar redeliga och alle domare regera på iordenne / iach elskar them som mich elska / och the som bitijdha sökia mich the finna mich / Rikedom och ära är när mich / waractigt godz och retferdigheet / Mijn fruct är bätre än guld och edla stenar / Och mijn fruct bätre än vtwaldt silffwer / iach wandrar på retta weyenom / på doms stråtone / at iach skal besökia

[‡‡15a]
them som mich elska / och vpfylla theres håffuor

	Herren haffuer hafft mich j sina wäghers begynnilse / för hans gerningar på then tijdhen war iach / iach är insatt aff ewigheet / aff begynnilsen för iordena / tå diupen än nw intit woro / tå war iach alla redho / tå kellonar än nw icke runno med watn / förra än berghen insett wåro / för höghanar war iach / han hade icke än nw giort iordena och hwad ther på är / eller berghen på iordenes kreetz / tå han tilreedde himmelen war iach ther / tå han författade diwpen med theres mååt / tå han hefftade skyyn offuan til / tå han befeste diupens brunnar / tå han satte haffuena sitt måål / och watnomen at the ikke gå skulle vthoffuer theres befalning / tå han lagde grundwalen til iordena / tå war iach när honom och giorde thet redho / och hade

[‡‡ 15b]
mina lust dagligha / och spelade inför honom altijdh / och spelade på hans iordz kreetz / och mijn lust war med menniskiors barnom

	Så hörer nw mijn barn / Wel är them som behalla mina wäghar / hörer tuctena och warden wise / och läter icke fara henne / wäl är then menniskio som mich hörer så at han wakar widh mina döör hwar dagh / och tagher wara på mina dörs stolpar / Then mich finner han finner liffuet / och warder ösande behagheligheet aff herranom / Men then som syndar emoot mich / han gör illa emoot sijn siel / alle the som mich hata the elska dödhen:

		IX

Wijsheten bygde sich itt hws / och högg siw pelare / och skencte sitt wijn / slactade / och tilredde sitt bord / och sende sina tienarinnor vth / til at biudha

[‡‡ 16a]
offuan vppå stadz palazet / Then som fåkunnig är / han komme hijtt / Och til the galna sagde hon / kommer tärer aff mino bröde / och dricker aff wijnet som iach skencker / offuergiffuer fåwitskona / så skole j få liffua / och går vppå snellhetenes wägh

	Then som tuctar en spottare han får skam ther före / och then som straffar then ogudactiga han warder försmädhat / Straffa icke spottaren at han icke hatar tich / Straffa then wijsa / han warder tich elskande / giff them wijsa / så scal han än nw wisare warda / vnderwisa then rettferdiga så wexer han til

	Wijshetenes vphoff är herrans fructan / och förstond är hellogs tings kendzla / Ty genom mich skola tina dagha monge warda / och tijns lijffs år skola flere warda / est tu wijs / så est tu tich wijs / est tu en spottare / så warder tu thet vmgellandes allena

[‡‡ 16b]
	Men een galen oförstondig quinna full med squaller / och then ther intit weet / hon sitter j sins hwß dör på enom stool offuan j stadenom / til at biudha alla the som ther fram om gå / och the ther retteliga wandra på theres wäghar / Then som fåwijtsk är / han komme hijtt / och til the galna segher hon / The stolna watn äre sött / och thet fördolda bröd är lustigt / Men han weet icke at ther äre the dödhe / och hennas gester j diupa heluetena

		X

THesse äre Salomos ordspråk / En wijs son gör fadhren gladhan / Men en galen son är sinne modhers gremyelse

	The ogudactighas håffuor äre intit nyttigha / Men rettferdigheet hielper ifrå dödenom

	Herren läter icke the rettferdighas

[‡‡ 17a]
sielar hunger lijdha / Men han vmstörter the ogudactighas skalkheet

	Een stilla hand gör fatigan / men een ijdkelig hand gör rikan

	Then som om sommaren församlar han är clook / men then som soffuer j andenne han kommer til skam

	Then rettferdighas hoffuud haffuer welsignilse / men the ogudactigas mund warder theres orettheet offuerfallandes

	The rettferdighas åminnilse bliffuer j welsignilse / men the ogudactighas nampn scal förgåtz

	Then aff wiso hierta är / han tagher widh budhen / men then en galen mund haffuer han warder slaghen

	Then som wandrar rett och slett han wandrar sekert / men then oskäligh är på sinom wäghom / han warder wel vppenbar

	Then som winkar med öghon han kommer mödho åstad / och then som en galen mund haffuer han warder slaghen

[‡‡ 17b]
	Thens rettferdighas mund är een leffuande kella / men the ogudactighas mund scal theres orettheet offuerfalla

	Haat kommer trätto åstad / men kerleken offuerskyler all offuerträdilse /

	Vthi the förstondighas läppar finner man wijsheet / men til ens galnes rygg hörer rijs

	The wise bewara wittigheet / men the galnes mund är hart när förscreckilse /

	Thens rijkes gotz är hans faste stadh / men the fattigha gör theres armodh blödugha

	Then rettferdige arbetar til lijffuet / men then ogudactige brukar sijn inkumst til synd

	At man bewarar tuctan thet är wäghen til liffuet / men then som bortkastar straff / han bliffuer j wilfarilse

	Falska munnar skyla theres haat / then som försmäder han är en gieck

	Ther mong ord äre ther är icke synden

[‡‡ 18a]
borto / men then sina leppar haller han är clook

	Thens rettferdighas tunga är kosteligit silffuer / men then ogudactighas hierta är intit

	Thens rettferdighas leppar födha monga / men the galne skola döö j theres galenskap

	Herrans welsignilse gör rikan vtan mödho

	En galen bedriffuer thet ondt är / och leer ther åt / men then man är wijs som tagher ther wara vppå

	Thet then ogudactige fructar thet scal widderfaras honom / och them rettferdigom warder giffuit hwad the begiera

	Then ogudactige är såsom itt wädher / thet bort åt går / och är icke meer / men then retferdige består ewinneligha

	Såsom ätikian gör tannomen / och röken öghomen / så gör then försum

[‡‡ 18b]
lige them som honom vthsendt haffua

	Herrans fructan förmerar daghanar / men the ogudactighas år warda förkortat

	The retferdighas wentande skal warda frögd / men the ogudhactighas håpp skal warda förtapat

	Herrans wägh är thens retferdighas trotzan / men the ogerningesmen äre blödighe

	Then retferdighe warder aldrigh vmstött / men the ogudhactighe skola icke bliffua j landena

	Thens retferdighas mundh haffuer med sich wijsheet / men the wanartigas mund skal bliffua vthrotat

	The retferdighas leppar weta hwad behagha kan / men the ogudhactighas mundh är wanartigh

		XI

[‡‡ 19a]
FAlsk wågh är herranom en styggilse / men en full wigt är hans behagh

	Ther ståltheet är ther är ock försmädilse / men wijsheten är när the ödmyuka

	The retferdighas fromheet warder them ledhandes / men the föractares oretwijsa skal förstöra them

	Gotz hielper icke på wredhenes dagh / men retferdigheten frelsar ifrå dödhenom

	Thens fromas retferdigheet styrer hans wägh / men then ogudhactighe warder fallande genom sitt ogudhactigha wesende

	The retferdighas rettheet skal friya them / men the föractare warda fångne vthi sinne skalkheet

	När en ogudhactigh mennniskia döör / så är håpet vthe / Och the ogudhactighas wentande skal förgååtz

	Then retferdighe warder förlossat

[‡‡ 19b]
vthu nödh / och then ogudhactighe kommer j hans stadh

	Genom skrymtarens mund warder hans nästa förderffuat / men genom wittigheet warda the retferdige holpne

	En stadh frögdar sich / när them rettferdighom wel går / och när the ogudactige förgöras warder man glad

	Genom the rettferdighas welsignilse warder en stadh vphögd men genom the ogudactighas mund warder han om kull slagen

	Then sin nästa föractar han är owijs / men en förstondig man är tyst

	En bladrare röyer hwad han weet / men then som aff itt trofast hierta är han haffuer thet inne med sich

	Ther inga regerare äre ther faar folkit illa / men ther monge rådhgiffuare äre / ther går wel til

	Then som for en fremmande borgar / han kommer j widermödho / men then

[‡‡ 20a]
som tagher sich wara for loffuan han är seker

	Thet är een dande quinna som ärona bewarar / men the äre starke som rikedomar förwara

	En godwiliugh man tagher ock ifrå sich sielff / men en omild man gör ock sina wener skadha

	Then ogudactige gör itt vbestondigt werk / men then som rettferdigheet sår / han får bestondig lön / Ty rettferdigheet foordrar til lijffs / men fara epter ondt thet foordrar til dödz

	Herren haffuer styggelse widh itt ondt hierta / och itt behagh til them som vtan wanck äre

	Them ondom hielper intit / om the än alle lagde hender tilhopa / men the rettferdighas sädh scal holpen warda

	Een degelig quinna vtan tuct / är såsom een soo med en gyldene ring i näsonne

	Thens rettferdighas begier behaghar

[‡‡ 20b]
wel / men the ogudactighas håp är wrede

	En vtskiffter och haffuer iw meer / en annar haller quart när sich / och warder doch fattigare

	Then siel som rikeliga welsignar hon warder feett / och then drucknan gör han bliffuer ock drucken

	Then korn innehaller honom bannar folkit / men welsignilse kommer offuer then som selier thet

	Then som söker epter gott / honom widerfars gott / men then som far epter thet ondt är honom warder thet widerfarandes

	Then sich förlåter vppå sin rikedom han bliffuer om intit / men the rettferdige skola grönskas såsom itt löff

	Then som bedröffuar sitt egit hws / han scal få wäder til arffs / och en gieck moste thens wises trääl wara

	Thens rettferdighas fruct är liffsens trää / och en wijs dragher hiertan til sich

[‡‡ 21a]
Epter them rettferdiga på iordene förgollet warder hwar wil tå then ogudactige och syndaren bliffua?

		XII

THen som tuctan elskar han wil warda förstondig / men then som straff hatar han bliffuer en gieck

	Then som from är han öser welwiliugheet när herranom / men en wrongwijs scal fördömd warda

	Jtt ogudactigt wesende fremyar ena menniskio intit / Men the retferdighas root warder bliffuande

	Een erlig quinna är sins mandz crona / men een skemlig är itt eter j hans benom

	The retferdighas tanckar äre rette / men the ogudactighas anslagh äre falsk

	The ogudactighas ord wacta epter blodh / men the rettferdighas mund vndsetter them

[‡‡ 21b]
	The ogudactige skola warda vmstörte / och icke meer wara / Men thens retferdigas hws bliffuer bestondandes

	En man warder rosat for sina clokheet skul / Men then som orettferdig är han warder föractat

	Then som fattigh är och actar vppå sitt / han är bätre än en mykit actat them brödh fattas

	 Then retferdige kenner sins fänatz sielar / men the ogudhactighas hierta är gruffuelighit

	Then sin åker brukar / han fåår brödh til fyllest / men then som fåfeng går han är owijs

	The ogudhactighas begär faar epter thet ondt är / men the retferdighas roott skal fruct bära

	Then onde warder besnärat genom en syndelig mund / men then retferdige vndkommer ångist

	Mykit gott kommer enom genom mundzens fruct / och menniskionne warder

[‡‡ 22a]
förgollet epter som hennes hender förtient haffua:

	Them galna behaghar sin sidh wel / men then som rådh hörer han är wijs.

	En galen läter strax see sina wredhe / men then sitt förtreett fördölier / han är wittigh

	Then som sanferdigh är han sägher hwadh rett är / men itt falskt witne bedrägher

	Then som hwastalugh är / han stinger såsom itt swerd / men the wises tunga är helsosam

	Sanferdighe leppar bestå ewinneliga / men en falsk tunga vmkastar sich med hast

	The som ondt tenckia j hiertana / the warda bedragne / men the som til fridh rådha the få glädhi

	Them retferdighom warder intit ondt skeende / men the ogudhactige skola warda fulle med olycko

[‡‡ 22b]
	Falska munnar äre herranom en styggilse / men the som redeliga handla the äre hans behagh

	En wittigh man fördölier wittit / men the galnas hierta prijsa galenskapen.

	En endugh hand skal herredöme få / men then som seen är moste skatt giffua.

	Sorgh j hiertana krenker / men itt wenligit ord frögdar

	Then retferdighe haffuer bätre än hans näste / men the ogudhactighas wägh förförer them

	En later förbätrar icke sin handil / men en triffuin menniskia warder rijk

	På retferdighetenes wägh är lijff / och på then farna wäghenom är icke dödhen:

		XIII

[‡‡ 23a]
EN wijs son låter fadhren tucta sich / men en bespottare lydher intit straff.

	En man äter thet gott är aff mundzens fruct / men en föractares siel äter wrongheet

	Then sin mund bewarar / han bewarar sina siel / men then som vthfaar medh sin mund / han skal förskrect warda

	Then late begärar och hans siel haffuer doch intit / men the triffnas siel skal feett warda

	Then retferdighe hatar falsk ord / men then ogudhactighe skemmer och försmädher

	Retferdigheten bewarar then froma / men itt ogudactigt wesende dragher en til synd

	Ther man menar at rikedomar äro ther äro inga / Och ther man menar at fattigdom är / ther är fyllest nogh

	Med rikedomar vndsetter en sina

[‡‡ 23b]
siel / men en fattigh kan icke lydha straffe

	The retferdighas liws gör glädhi / men the ogudhactighas lykta skal vtsläckias

	Jbland the högferdigha är altijd kijff / men the som med rådh fara the äre wijse

	Rikedom warder förminscat om man förslösar / men thet man tilhopa håller / thet förkoffwras

	Thet håpp som fördröyes / bedröffuar hiertat / men thet begär som fulkomnas är lijffsens trää

	Then som ordit föractar han förderffuar sich sielff / men then som budhit fructar / han skal få fridh

	Ens wijs mandz lagh är en leffuande kella til at vndfly dödzens snaro

	Een täck klookheet giffuer ynnest / men the föractares wägh är hard

	Een wittigh gör alting med beskedheligheet / men en galen vthsprijdhar galenskapen

[‡‡ 24a]
	Jtt ogudhactigt budhskap haffuer olycko med sich / men en trooghen werffuare är helsosam

	Then som tuctan läter fara / han haffuer fattigdom och skam / men then som bewarar straff han kommer til äro.

	När en begärilse fulkomnat blijffuer gör hon sielenne lust / men then som flyyr thet onda / han är them galnom en styggilse

	Then som vmgår med the wijsa han warder wijs / men then som the galnas stalbrodher är han får olycko

	Olycka fölier syndarena / men them retferdigha warder gott förgoldet

	Then godhe skal få erffuingar barn epter barn / men syndarens gotz warder spaart til then retferdigha

	Mykin spijs är vthi the fattighes fructer / men somlige församka vtan doom.

	Then som spaar sitt rijs / han hatar

[‡‡ 24b]
sin son / men then honom käär haffuer / han tuctar honom flux

	Then retferdighe äter så at han mett warder / men thens ogudactigas bwk fattas altijd

		0XIIII

GEnom wijsa quinnor warder hws vpbygt / men een galen quinna bryter thet nedher med sin handel

	Then som herran fructar han går på retta banen / men then honom föractar / han wiker vthaff hans wägh

	Vthi ens galens mandz mund är högferdighetenas spira / men the wijsas leppar förwara sich

	Ther inga oxar äre ther är krubban reen / men ther oxen haffuer nogh bestella ther är nogh inkommande

	En trogen witne liugher icke / men en falsk witne talar drijsteliga lögn

	Spottaren söker wijsheet och finner

[‡‡ 25a]
henne intit / men them förstondiga är wittigheet lätt

	Kommer tu til en dåra ther finner tu icke beskedeligheetz leppar

	Thet är then wittighas wijsheet / at han actar vppå sin wägh / Men thet är the galnas dårskap / at med them är altsammans bedregerij

	The dårar driffua spott medh brutten / men itt behagh är medh the rettsinniga

	Jtt hierta som sines siels bedröffuilse weet / vti thes glädhi kan ingen fremmande mengia sich

	The ogudactighas hws warder förgiort / men the rettferdighas hyddor skola koffra sich

	Enom behaghar en wägh wel / men hans yttersta leedher til döden /

	Hiertat haffuer ock sorg j löyena / och enden på glädinne är grämilse

	Then onyttige scal aff sina wäghar mett warda / men en godh man scal wara offuer honom

[‡‡ 25b]
	En oförnufftig troor all ting / men en wittig giffuer act vppå sin gong

	En wijs fructar sich / och flyr thet onda / men en dåre faar ther igenom dristeliga

	En otolig gör galenskap / men en sidigh hatar het
	The oförnufftige besitia galenskap / men the wittige warda krönte med beskedeligheet

	The onde moste bugha for the godha / och the ogudactige in for the retferdighas portar

	En fattigan hata ock hans nästar / men the som elska then rika äre monge

	Syndaren föractar sin nästa / men wel är honom som förbarmar sich offuer then fattigha

	The som ondt tenckia them warder felandes / men the som gott tenckia them warder troheet och mildheet widerfaren

	Ther man arbetar ther är nogh /

[‡‡ 26a]
men ther mong ord wanka ther är fattigdom

	Them wijsom är theres rikedom een krona / men the galnas dårskap är doch dårskap

	En tro witne friyar sielar / men then som dristeliga talar lögn han swijker

	Vthi herrans fructan är seker starkheet / och hans barn skola ock tröstade warda

	Herrans fructan är een lijffs kella / at man må vndfly dödzens snaro
	Ther mykit folk är thet clädher konningenom wel / men om folkit icke mykit är / thet står herranom illa
	Then som tolligh är han haffuer stort förstond / men then som otolligh är han läter see dårskap

	Jtt sundt hierta är kropsens lijff / men nijtt är beenens ethir

	Then som them fattiga gör hommodh / han försmädher hans skapare / men then som förbarmar sich offuer

[‡‡ 26b]
honom / han ärar honom

	Then ogudactige består icke vthi sinne olycko / men then rettferdige är ock tröster j dödenom

	Vthi thens förstondighas hierta hwilar wijsheet / och warder rosat ibland the galna

	Rettferdigheet vphöyer itt folk / men synd är folks förderff

	En clook tienare är konningens lust / men en skemligh är hans förtörnilse

		XV

ITt togligit swar stillar wredena / men itt hart ord kommer harm åstadh

	The wises tunga smuckar wittighetena / men the galnas mund skumar altijd dårskap

	Herrans öghon skodha j all rum både onda och godha

	Een heelsam tunga är itt liffsträ / men een falsk bedröffuar modhet

[‡‡ 27a]
	En dåre straffar fadhrens tuctan / men then straff behaller han warder wittigh

	Thens rettferdighas hws haffuer stort godz / men vthi then ogudactighas inkomst är skickeligheet

	The wijses leppar vtströö wittigheet / men the galnas hierta äre icke altså.

	The ogudactighas offer är herranom een styggilse / men the rettferdighas bön är hans behagh

	Thens ogudactighas wägh är herranom een styggilse / men then som faar epter rettferdigheet / han warder elskat

	Een ond tuctan är theres som öffuergiffua weyen / och then som straff hatar han moste döö

	Heluetit och förderff är for herranom / huru mykit meer menniskiors hierta?

	Spottaren elskar icke then honom

[‡‡ 27b]
straffar / och går icke til then wisa

	Jtt gladt hierta gör itt gladt ansicte / men vthi hiertans bekymmer warder anden förlagd

	Jtt förstondigt hierta söker epter wittigheet / the galnes ansicte vmgås med dårskap

	Alle thens fattighas daghar äre onde / men itt gott modh är een dagligh welferd

	Bätre är litit med herrans fructan / än en stoor skatt ther oroo vti är

	Bätre är en rett aff kåål medh kerlech / än en feett oxe med haatt

	En wredsam man kommer trätto åstad / men en tolligh stillar kijff

	Thens latas wägh är full med törne / men thens retsinnighas wägh är wel rödd

	En wijs son frögdar fadhren / och en galen menniskia skemmer sina modher

	Them galna är dårskap een glädhi / men en förstondig man rettar sin gong

[‡‡ 28a]
	Anslaghen warda om intit ther intit rådh är / men ther mong rådhslagh äre / bliffua the beståendes

	Thet är enom een glädhi om man snarliga swarar honom / Och itt ord j sinom tijd är mykit liufligit

	Lijffsens wegh leedher vpått til förstond / på thet man scal lära vndfly heluetit nedhan til

	Herren warder sönder bråkandes the högferdighas hws / och befesta enkionnas grendzo

	The ondas anslagh äre herranom en styggilse / men itt reent taal är liuffligit

	Then gijruge bedröffuar sitt eyit hws / och then som gåffuor hatar han skal leffua

	Then retferdighas hierta betencker hwad swaras skal / men then ogudactighas mund skumar vth ondt

	Herren är longt ifrå the ogudactiga / men the retferdighas bön hörer han

[‡‡ 28b]
	Jtt liufligit vthseende glädher hiertat / itt gott rycte gör beenen feett

	Thet öra som hörer lijffsens straff / skal boo ibland the wisa

	Then som läter tuctan fara / han bortkastar sina egna siel / Men then som straff hörer han warder klook

	Herrans fructan är wijshetenes tuctan / och förnedring går före äronne

		XVI

MEnniskian setter wel sich före j hiertana / men aff herranom kommer tungonnes swar

	Hwariom och enom tycker sina wäghar rena wara / men herren drijffuer sinnet

	Befala herranom tijn werk / så gå tijn anslagh fram

	Herren gör all ting för sijn eyen skul / ia ock then ogudactigha til en ondan dagh

[‡‡ 29a]
	Jtt hogmodigt hierta är herranom een styggilse / och skal icke vskyllugt bliffua / thet man än alla hender til samman lagde

	Genom barmhertigheet och troheet warder misgerningen försonat / och igenom herrans fructan vndflyr man thet onda

	Om någhors wägha behagha herranom / så gör han ock hans fienda til fridz med honom

	Bätre är litit med retferdigheet / än mykin inkomst vtan doom

	Menniskionnes hierta setter sich sina wäghar före / men herren styrer hennes gong

	Om prophetia är vthi konningens leppar / så warder hans mund intit felande j domenom

	Domens wågh och wigt är aff herranom / och all markpunden äre hans werk.

	Konningenom är thet een styggilse

[‡‡ 29b]
när oredeligha handlas / ty / igenom retwijsona befestes konnings sätet

	Konningenom är behagh vthi retta leppar / och then som skääl talar han bliffuer elskat

	Konningens grymheet är dödzens sendningabudh / men en wijs man blijdkar honom

	När konningens ansicte är lustigt så är thet lijff / och hans liuffheet är såsom itt affton moln

	Skaffa tich wijsheet ty hon är bättre än guld / och förwerffua förstond / ty thet är edlare än silffuer

	Thens retferdighas wägh vndflyr thet ondt är / och then sin wägh bewarar han behåller sina siel

	Högferd går före förderff / och stålt moodh för fall

	Bättre är sactmodigh wara medh the fattigha / än vthskiffta byte medh the högferdigha

	Then en saak förnumsteliga förer

[‡‡ 30a]
han finner lycko / och wel honom som förlåter sich vppå herran

	Een förstondigh åkallar then wisa / och söta leppar förbätra lärona

	Klokheet är en leffuande kella them som haffua henne / men the galnas tuctan är dårskap

	Jtt wijst hierta gör sin mund clook / och förbätrar lärona j sinom leppom

	Liuffligit taal är såsom en hannogs kaka / sielenne en sötme och benomen een helsa

	Enom behaghar en wegh wel / men hans ytersta dragher til dödhen

	Een vsaligh siel är sich sielffuo swår ty hennes mundh haffuer kommet henne ther til

	En Belials man gräffuer epter ondt / och j hans leppar är såsom en brennande eeld

	En wrång man vpwecker kijff / och en lackare gör förstar oeens

	En ond man lockar sin nästa / och

[‡‡ 30b]
förer honom vppå ingen godh wägh

	Then som winkar med öghon / han tencker intit gott / och then som bijter sich j leppanar han fulkomnar ondt

	Grå hår äre äronas krona / then på retferdighetenes wägh funnen warder.

	En tollugh är bätre än en stark / och then som råder sitt sinne är bätre än then som städher winner

	Lutten warder kastat j skötet / men aff herranom kommer all hans doom

		XVII

Bätre är en torr bitte ther man med läter sich nöya / än itt hws fult aff slactning med kijff.

	En clook tienare skal rådha vthoffuer galen barn / och skal vthbyta arffuet emellan brödher

	Såsom eelden pröffuar silffwret och vgnen guldit / altså pröffuar herren hiertan

[‡‡ 31a]
	En ond actar vppå onda munnar / och en falsker lydher falska tungor

	Then som bespottar then fattigha / han bespottar hans skapare

	Och then som glädher sich aff hans oferd / han skal icke bliffua vskyldigh

	The gamlas krona är barn epter barn / och barnanes ära äre theres fädher.

	Dåra höffues icke kosteliga leppar / mykit mindre enom första en lögnactigh mund.

	Een gåffua är en edla steen honom som haffuer henne / hwart han wender sich faar han klocliga

	Then som skyler synder / han söker epter kerlech / men then som wrecker ena saak / han gör förstar oeens

	Bannor förskreckia meer när the förstondigha / än hundrad hugg när the galna.

	Then genstortige söker ondt / men itt gruffueligt budh warder sendt om honom

[‡‡ 31b]
	Bätre är möta ene biörninno huilkes vngar bortagne äre / än enom dåra j hans dårskap

	Then som löner ondt för gott / aff hans huse skal icke ondt återwenda

	Begynnilsen til träto är såsom itt watn vthspringer / och genom kijffuande vthwijdgar sich

	Then som sägher then ogudactigha godhan / och then som fördömer then retferdigha / bådhe tesse äre herranom en styggilse

	Hwad skulle dåranom penningar j handene til at köpa wijsheet / epter han är doch en dåre

	En wen elskar altijd / och en brodher warder funnen j nödhene

	Thet är en galen som med handstreckning loffuar / och är borghan för sin nästa

	Then som kijff elskar han elskar synd / och then som sina dör gör högha / han söker epter inbrytning

[‡‡ 32a]
	Jtt wrångt hierta finner intit got / och then som ena onda tungo haffuer han faller j olycko

	En dåre gör sich sielffuom sorg / och en dåras fadher haffuer ingen frögd

	Jtt gladt hierta gör lijffuet lustigt / men itt bedröffuat moodh vthtörkar beenen.

	Then ogudactighe tagher gåffuor fram vthu barmenom / til at förwenda domens wägh

	Wijsheet är före the förstondigha / men en dåras öghon see vppå iordenes endar

	En galen son är fadhrens gremilse / och bedröffuilse sinne modher then honom föödt haffuer

	Thet är icke gott göra them retferdigha skadha / eller slå en första som faar med rett

	Then som weet bedkedeligheet han haffuer itt mått med sitt taal / och en förstondigh man håller sin anda dyyr

[‡‡ 32b]
	Om en dåre tijgde worde han ock wijs reknat / och förstondigh om han stoppadhe munnen til

		XVIII

THen som lust haffuer til at komma åstadh twedregt han söker trätto ther han thet bekomma kan

	En dåre haffuer ingen lust til förstond / vtan til hwad j hans hierta kommer.

	Ther som then ogudactighe kommer ther kommer ock föractilse / och försmädilse med håånheet

	Orden vthi eens munde äre såsom diwp watn / och wijshetenes kella är en full ström

	Thet är icke gott acta then ogudactighas persone til at nidertryckia then rettferdiga j domenom

	The dåras leppar komma til kijffs / och hans mund faar epter hugg

[‡‡ 33a]
	Dårans mund skemmer sich sielff / och hans leppar gripa hans eyen siel

	En lackares ord äre hugg / och the fara in vti bwksens camar

	Then som försumeligh är j sino arbete / han är hans broder som thet förderffuar

	Herrans nampn är itt fast slott / tijtt löper then rettferdige och warder beskermat

	Thens rikes godz är honom en fast stadh / och såsom en högh mwr omkring honom

	Menniskionnes hierta vphöyer sich förra än thet förnedrat warder / och förnedring går före ärona

	Then som swarar förra än han hörer / han haffuer dårskap och skam

	Menniskionnes ande endar hennes krancheet / men hoo kan bära en bedröffuat anda? /

	Jtt forstondigt hierta haffuer beskedeligheet / och the wijsas öra söker beskedeligheet

[‡‡ 33b]
	Menniskionnes gåffua gör honom rum / och han warder haffd fram for förstanar

	Then rettferdige giffuer sich med thet aldra första skuld / kommer hans näste så finner han honom

	Lutt stillar trätto / och åtskilier the mectigha

	En broder som fasta står / han är såsom en fast stadh / och the som medh hwar annan hålla såsom bomar for itt slott

	Enom warder hans bwk full aff hans mundz fruct / han warder mettat aff sina leppars rento

	Döden och lijffuet stå vthi tungonnes hand / then som actar henne han fåår äta aff hennes fruct

	Then ena quinno finner han finner något gott / och öser itt behagh aff herranom

	En fattig talar med bidiande / en riker swarar hommodeliga

	En wenlig man til wenskap elskar

[‡‡ 34a]
meer / och tilhenger fastare än en broder

		XIX

EN fattig som wandrar vthi sinne fromheet är bätre än en arg med sinom leppom / then doch en dåre är /

	Ther icke beskedeligheet är / ther haffuer een siel icke gott / och then som snaar är til foot / han stöter sich

	Ene menniskios dårskap förledher hennes wägh / at hennes hierta wredgar emoot herran

	Rikedomar göra monga wener / men then fattige warder skild ifrå sina wener
	En falsk witne bliffuer icke ostraffat / och then som dristeliga liugher scal icke vndkomma

	Monge wakta vppå förstens persona / och alle äre hans wener som gåffuo giffuer

[‡‡ 34b]
	Then fattigha hata alle hans bröder / ia sich dragha ock hans wener ifrå honom / och then som förlåter sich på ord han får intit

	Then som clook är han elskar sina siel / och then förstondige finner godz

	En falsk witne blifuer icke ostraffat / och then som drijsteliga talar lögn han moste förgåtz

	Enom dåra höffuer icke kräseligheet / mykit mindre enom tienare at rådha offuer förstar

	Then som tolligh är han är en clook menniskia / och thet är honom erlighit at han odygd offuerhöra kan

	Konningens ogunst är såsom eens vngs leyons rytande / men hans gunst är såsom een dagg på gräsena

	En galen son är sins fadhers hiertans sorg / och een kijffuosam quinna itt stedigt drypande

	Hws och godz erffua forelderna / men en förnufftigh hustru kommer aff herranom

[‡‡ 35a]
	Laatheet haffuer sömpn med sich / och en fåfeng siel warder hunger lidhandes

	Then som bewarar budhit han bewarar sina siel / men then som föractar sin wägh han moste döö

	Then som förbarmar sich offuer then fattigha / han lånar herranom / han scal forgella honom hans lön

	Tucta tin son medhan något håp är / men lät tina siel icke draghas til at dödha honom

	Ty stoor grämilse haffuer skadha med sich / therfore lät honom löös / så kan tu meer tucta honom
	Lydh rådh och annamma tuctan / at tu må her epter wijs warda

	Mong anslagh äre vthi ens mans hierta / men herrans rådh bliffuer ståendes

	Menniskiona prydher hennes welgerning / och en fattig är bätre än en liughare

[‡‡ 35b]
	Herrans fructan förer til lijffs / och scal mett warda / at intit ondt scal heemsökia henne

	Then late stinger sina hand j barmen / och kan icke åter bära henne til munnen igen

	Slår man spottaren så warder then oförnufftige wittig Straffar man en förstondighan så warder han beskedeligh

	Then som fadren förderffuar och modrena fördriffuer / han är itt sleemt och oförskämt barn
	Lät aff min son at höra then tuctan som förer ifrå beskedelighetenes taal

	En Belials witne bespottar domen / och the ogudactighas mund vpsluker oretthetena

	Spottaromen är domen tilreedd / och hugg på the dåras rygg

		XX

[‡‡ 36a]
Wijn gör spottare och starke drycker göra wijldho / then som ther til lust haffuer han warder aldrigh wijs

	Konningens förskreckilse är såsom ens vngs leyons rytande / then honom förtörnar han syndar emoot sina siel

	Thet är enom man ära at han blijfuer vtan trätto /men the gerna trätta / äre alle sammans dårar

	För köld skul wil then late icke plöya / så moste han om sommaren tiggia gå och intit få

	Rådh j hiertana på enom manne är såsom diwp watn / och en förstondigh man dragher thet ther vth

	Monga menniskior warda beprisade aff welgerningar / men hoo kan finna en trofastan man?

	En retferdigh som wandrar j sinne fromheet / hans barnom warder wel gående epter honom

	En konning som sitter på stolenom

[‡‡ 36b]
til at döma / han förskingrar alt argt medh sijn öghon

	Hoo kan seya iach är reen j mino hierta? / och klar ifrå mina synder

	Mongahanda wigt och måått / bådhe är herranom en styggilse

	Och kenner man en dreng vppå hans bedriff / om hans werk äre reen och redeligh

	Jtt hörande öra och seende ögha / bådhe gör herren

	Elska icke sömn at tu icke fattigh warder / Lät tijn öghon waker wara så fåår tu brödh nogh

	Ondt ondt är thet sägher man när man haffuer thet / men när thet borto är / så rosar man thet tå

	Guld och monga perlor äre til / men beskedeliga leppar är en kosteligh ting

	Tagh honom hans klädhe bort som borghar för en annan / och panta honom för then okenda skull

	Falskt brödh smakar hwariom manne

[‡‡ 37a]
wel / men sedhan warder honom munnen vpfylt med steenar

	Anslagh warda fremyat med rådh / och örligh scal man föra med förnufft

	Bliff vmbewarat med then som vppenbarar hemligheter / och är en baktalare / och bedrägher med sina leppar.

	Then som bannar sinom fadher och sinne modher / hans liws skal vthslockna mitt j mörkrena

	Thet arff som j förstonne wexer flux til / skal på sijßtonne intit welsignat warda.

	Sägh icke iach will förgella ondt / förbijdha herran och han warder tich hielpandes.

	Mongahanda wigt är herranom en styggilse / och en falsk wågh är icke godh.

	Hwars och eens manzs gongar komma aff herranom / huilken menniskia förstår sin wägh?

[‡‡ 37b]
	Menniskionne är en snara lasta thet heligha / och sedhan tagha sich löffte före.

	En wijs konning förströr the ogudactigha / och läter komma hiulet offuer them

	Herrans liws är menniskionnas ande / han går igenom hela kroppen

	Mildheet och troheet bewarar konningen / och hans stool warder befestat med mildheet

	Vnga mannas prijs är theres krafft / och grå hår äre the gamlas smuckilse

	Såår fördriffua thet onda / och hela kropsens slagh

		XXI

KOnningens hierta är vti herrans hand såsom watnbecker / och han bögher thet hwart han will

	Hwariom och enom behaghar sin wägh som aldra best / men herren bepröffuar hiertan

[‡‡ 38a]
	Göra retferdigheet och doom / är herranom teckiare än offer

	Högferdigh öghon / och stålt modh och the ogudactighas lycta / är synd

	Eens triffuins mandz anslagh föra med sich ymnogheet / men then som seenactigh är / honom skal fattas

	Then som samlar schatt medh en ond tungo / honom skal fattas / och han warder fallandes ibland them som dödhen sökia

	The ogudactighas röffuande skal förskreckia them / ty the wille icke göra thet rett war

	Eens fremmandes wägh är wrång / men then som reen är / hans werk är rett

	Thet är bätre boo vthi ena wrå vnder taak / än när ene trettefullo quinno wthi eno wijdho hwse

	Thens ogudactighas siel vnskar ondt / och är sinom nästa icke huld

	När spottaren straffat warder / så warda the oförnufftige wijse / Och

[‡‡ 38b]
när man vnderwijsar en wijsan / så tagher han beskedeligheet til sich

	Then retferdighe vnderwisar thens ogudactighas hws / Men the ogudactighe hålla sich til thet wersta

	Then som stoppar sijn öron til för then fattighas roop / han skal ock så ropa och intit hörd warda

	En hemlig gåffua stillar wredhe / och en skenck j skötit aller största ogunst

	Göra rett är them rettferdigha en glädhi / men them ondom en fructan

Then menniskia som wild faar ifrå snelhetennes wägh / hon skal bliffua vthi the dödhas hoop

	Then gerna är gladh honom skal böria fattas / och then wijn och olio elskar / han warder icke rijk

	Then ogudactige moste för then retferdigha giffuin warda / och föractaren för the retsinnigha

	Thet är bätre boo vthi itt ödheland / än när en kijffuofull och wredsamo quinno

[‡‡ 39a]
	Vthi thens wijses hwse är en edla scatt och olia / men en dåre förslösar thet.

	Then som faar epter retferdigheet och barmhertigheet / han finner lijff retferdigheet och äro

	En wijs winner the mectighas stadh / och theres mact förgås för sekerheet skul

	Then sina tungo och mund förwarar / han bewarar sina siel för ångist

	Then som stålt och offuerdådigh är han heter en spottare / then j wredhenne bewisar ståltheet

	Thens latas vnskan dräper honom / ty hans hender wille intit göra

	Han wnskar wel hwar dagh / men then retsinnighe giffuer och håller intit vp

	The ogudactighas offer är en styggilse / ty the warda j synd offrat

	En lögnactigh witne skal förgåås / men then sich seya läter / han får ock wel tala

[‡‡ 39b]
	Then ogudactighe löper alt igenom medh hoffuudit / men then redeligh är / hans wägh warder fremyat

	Thet hielper ingen wijsheet / intit förstånd / ingen konst emoot herran

	Hestar warda wel reedde til strijdhena / men gudh moste giffua seghren

		XXII

GOtt ryckte är kostelighare än stoor rikedom / och ynnest bätre än silffuer och guld

	Rike och fattighe äre tilhopa / herren haffuer giort them alla

	Then wittighe seer thet onda och håller til baka / the oförnufftighe löpa epter näsonne och få skadha

	Ther herrans fructan är j motegongenom / ther är rikedom / ära / och lijff:

	Spiwt och snara är på thens wrångas wegh / men then som dragher sich ther longt ifrå / han bewarar sina siel:

[‡‡ 40a]
	Vnderwisar man pilten hans wegh / så går han icke ther ifrå när han gammal warder

	Then rike rådher offuer then fatigha / och then som borghar han är länarens trääl

	Then som såår orett han warder vpskärandes mödho / och skal genom sijns rijß plågho vptärd warda

	Jtt gott ögha warder welsignat / therföre at han giffuer them fattiga sitt brödh
	Driff vth spottaren så går kijffuit bortt / så wender igen trätta och försmädilse

	Then som gerna haffuer itt reent hierta och täcsama leppar / hans wen är konningen

	Herrans öghon bewara wittighetena / men föractarens anslagh bliffua fåfeng

	Then late segher En leyon är ther vthe / iach motte dräpen warda på gatonne

[‡‡ 40b]
	En skökios mund är en diwp groop / them herren ogunstigh är han faller ther vthi

	Dårskap sitter piltenom j hiertana men tuctennes rijs warder then longt ifrå honom bort driffuande

	Then som gör then fattigha orett / på thet hans godz skal mykit warda / han skal ock giffua enom rikom / och fattigdom lijdha

	Min son bögh tijn öron / och höör the wijses ord och legg vppå hiertat mina konst

	Ty thet skal wel bekomma tigh om tu beholler them när tigh / och the skola alsammans wel gå tigh aff tinom leppom

	At titt hop scal wara in till herran / moste iach om thetta dagliga förmana tich

	Haffuer iach icke mangfalleliga scrifuit tich thet före genom rådh och wittigheet?

	At iach måtte vnderwisa tich en

[‡‡ 41a]
wiss grund til sanningena / at tu skulle kunna swara medh sanning them som tig senda

	Beröffua icke then fatigha ty han är fattigher / och vndertryck icke then torfftugha j portenom

	Ty herren skal handla theras sak / och skal plågha them som them plåghat haffua

	Giff tigh icke j selscap medh en kortsinnat man / och halt tigh icke in til en grym man at tu icke lärer hans wegh / och får tijns siels förargilse
	War icke när them som sina hand förplicta / och borgan äro förgeld

	Ty om tu icke haffuer til ath betala / så skall man tagha tigh sengena bort vndan tigh

	Drijff icke til ryggia the gamla råmerken som tina fädher satt haffua

	Seer tu en behendugh man j sijn ärende / han skal stå in för konningenom / och skal icke stå in för the oedla

[‡‡ 41b]
		XXIII

Här tu sitter och äter när en herra / så acta vppå huadh för tigh står

	Och sett en knijff j tin halß / om tu wilt beholla sielena

	Wnska tigh icke hans maat / ty thet är falskt bröd

	Gör tigh icke vmak til at warda rijk / och gak jfrå titt förstond

	Lät icke tijn öghon flygha epter thet tu icke få kan / ty thet samma gör sigh wingar såsom en örn och flygher vp vnder himmelen

	Äätt icke brödh med enom affuundzmanne och wnska tich icke hans maat

	Ty så som itt spökilse j hans siel / så sägher han ätt och drick och hans hierta är doch icke til tigh

	Tina bittar som tu ätit haffuer / moste tu vthspyia / och tijn wenliga ord moste tu förtapat haffua

[‡‡ 42a]
	Tala icke för en dåras öron / ty han föractar tijns taals klokheet

	Drijff icke tilbaka the gamla rår / och gak icke på the fadherlöses åker

	Ty theras hielpare är mectugh / han warder theras saak vtförandes emoot tigh

	Giff titt hierta til tuktan och tijn öron til beskedeligheetz taal

	Wendt icke igen ath tuckta pilten / ty om tu slår honom med rijs dör han intit ther aff

	Tu slår honom med rijs / men tu friyar hans siel ifrå heluetit

	Min son om tu är wijs / så frögdar sigh ock mitt hierta och mina nyurar äre gladhi när tina leppar tala thet rett är

	Titt hierta nijtfölge icke syndare / vtan war huardagh vthi herrans fructan

	Ty thet är icke än nu enden / och titt wentande skal icke fela / hör min son och war wijs / så skal tino hierta

[‡‡ 42b]
wel wara på weyenom

	Var icke j bland the drinkare / och slösare Ty the drinkare och slösare warda förarmade / Och en soffuare moste paltott klädher haffua

	Höör tin fadher som tigh födt haffuer / och föracta icke tina modher när hon gammol warder

	Få tigh sanning och selgh icke bort henne / wijsheet / tuct / och förstånd

	Thens retferdughas fadher må wel frögda sigh / och then en wisan födt haffuer han glädies ther offuer

	Lät tin fadher och tina modher frögda sich / och them gladha wara som tich födt haffua

	Giff mich min son titt hierta / och lät mina wäghar behagha tijn öghon

	Ty en skökia är en diwp graff / och een fremmande är en trong grop

	Ock lurar hon såsom en röffuare / och the oactsama ibland menniskionar samlar hon til sich

[‡‡ 43a]
	Hwar är wee / hwar är buller / hwar är trätta / hwar äre groper / hwar är sår vtan saak? / hwar äre rödh öghon?

	Ther man sitter til wijns / och kommer til at vtdricka hwad inskenct är

	See icke vppå wijnet tå thet rödligit är / och läter wel see sich j glasena / och går letteliga in

	Men på sijdstonne biter thet såsom en orm / och vtrecker sich såsom en huggorm

	Så begynna tijn öghon see epter andra quinnor / och titt hierta tagher til at tala oskäligh ting

	Och tu warder såsom en ther soffuer mitt j haffuena / och såsom en ther soffuer offuan vppå een mast

	The slå mich / men thet gör mich intit ondt / the dragha mich / men iach kenner thet intit

	När scal iach waka vp? / at iach meer går ther epter

[‡‡ 43b]
		XXIIII

Nijtfölg icke onda menniskior / och wnska icke at wara när them

	Ty theres hierta far epter skadha / och theres leppar tala om ondt

	Genom wijsheet warder itt hws bygt / och genom forstond tilreedt

	Genom beskedeligheet warda camranar fulle / med all kösteligh och behagelig rikedom

	En wijs man är stark / och en beskedelig man är bätre än then som stark är aff kraffter

	Ty med rådh moste man örligh föra / och ther mong rådslagh äre ther är segher

	Wijsheten är them galna alt förhögh / han torr icke läta sin mund vp j portenom

	Then som haffuer ondt j sinnet /

[‡‡ 44a]
honom må man wel kalla en skalk

	En dåres tanckar är synd / och en spottare är een styggilse for menniskiomen

	Om tu vthi nödenes tijd week warder / så är tijn krafft ringa

	Hielp them som j dödz nödene äre / och dragh tich icke vndan ifrå the man dräpa wil

	Sägher tu Sy wij wiste thet icke / menar tu at then som hiertat bereder icke merker thet / och then som vppå sielena actar icke weet thet? / han forgeller menniskionne epter hennes gerningar

	Äätt min son hannig / ty han är godh / och hannigs caka är söött j tinom halse

	Altså är wijshetenes kundskap j tinne siel / när tu finner henne / och ther är gott håp /och titt håp scal icke bliffua om intit

	Lura icke såsom en ogudactig vppå then rettferdighas hws / förstöra icke hans roligheet

[‡‡ 44b]
	Ty en retferdig faller siw resor och står vp / men the ogudactige falla j olycko

	Glädz icke aff tins fiendes fall / och titt hierta frögde sich icke offuer hans olycko

	At herren icke seer thet och honom thet illa behaghar / och sina wrede ifrå honom wender

	Förtörnas icke offuer then onda / och haff icke nijtt offuer the ogudactiga

	Ty then onde haffuer intit at håpas / och the ogudactigas lycta moste vtslokna

	Min son fructa herran och konningen / och blanda tich icke ibland the vproriska

Ty theres oferd scal hasteliga påkomma / och hoo weet när beggies olycka for handenne är?

	Thetta kommer ock ifrå the wijsa / Personenes anseende j domenom är icke godh

[‡‡ 45a]
	Then som sägher til then ogudactiga Tu est from / honom banna menniskionar / och folkit hatar

	Men the som straffa / the teckias wel / och een rijk welsignilse kommer offuer them

	Han kysser med leppanar / som redeliga swarar

	Bestell vthe tijn ärende / och bruka tin åker / Sedhan bygg titt hws

	War icke witne vtan vrsak emoot tin nästa / och bedrägh ingen med tina leppar

	Sägh icke Såsom man gör mich / så wil iach göra igen / och förgella hwariom och enom sina gerning

	Jach gick fram om ens lates åker / och for ens dåres wijngård

	Och see ther war icke vtan neßlor vppå / och stodh full med tißtlar / och gården war niderfallen

	Tå iach thet sågh / lagde iach thet på hiertat / och toogh ther een tuctan vtaff

[‡‡ 45b]
	Tu wilt än något soffua /något soffuat vtaff / och något leggia henderna tilhopa / at tu må huila tic /

	Men titt armodh warder tich kommande såsom en wandrare / och tijn brist såsom en wepnat man

		XXV

THesse äre ock Salomos ordspråk / huilken til saman hemtat haffua Hiskie iuda konnings men

	Gudz ära är / en ring fördölia / men konninganas ära är en ting vtranßaka

	Himmelen är högh och iorden är diwp / men konninganas hierta är oranßakeligit

	Man läter slagget ifrå silffwret så warder ther itt reent kärill vtaff

	Man läter itt ogudactugt wäsende ifrå konningenom / så warder hans stool med retferdughet fremiat

	Pråla icke för konningenom / och

[‡‡ 46a]
trädh icke fram ther the store stå

	Ty thet är tigh bätre ath man sägher til tigh / Stijgh hijtt vp / än at tu för forstanom förnedhrat wardher / thet tijn öghon see moste

	Gak icke hastigt vth til at trätta / ty hwad wilt tu sedhan göra at tu tin nästa skemt haffuer?

	Handla tina sak med tinom nästa / och vppenbara icke ens annars hemligheet / på thet tu icke skal försmädhat warda / tå man hörer thet / och titt onda rykte icke återwender

	Jtt ord j sin tijd talat / är såsom itt gyldene äple på itt silffuer faat

	Tå man straffar en wijsan then ther lydher / thet är såsom en gyldene öronringh och itt gyldene halßband

	Såsom snyökölden j andz tijdhenom / så är en troghen sendningabud honom som honom sendt haffuer / han widherqueker sins herras siel

	Then sich berömer och giffuer intit

[‡‡ 46b]
/ han är såsom itt moln och wädher vtan regn

	Genom tollamodh warder en förste blijdkat / och en leen tunga bryter hårdhetena

	Finner tu hånnigh så ätt til fyllest aff honom / at tu icke bliffuer altför mett / och spyiar thet vth

	Dragh tin foot igen ifrå tins nestas huse / at han icke leedhes widh tigh och warder tigh wreedh

	Then som talar falskt witnesbyrd emoot sin nesta / han är itt spiutt / suerd / och skarp pijll

	Thens oactsammas håp j nödhennes tijd / är såsom en ruttin tand. och en skrijdhande foott

	Then som siunger eno ondo hierta wijsor / thet är / såsom en sönderriffuin klädnat tå kalt är / och ätikia på krijto

	Hungrar tin fiende spisa honom med brödh / törster han så giff honom watn dricka

[‡‡ 47a]
Ty tu församlar tå kol vppå hans hoffuudh / och herren skal förgella tigh thet

	Nordan wädher fördrijffuer regn / och itt oblijdt ansicte ena beförande tungo.

	Thet är bätre sitia vthi ene wrå på takena / än när ene trättofullo quinno j eno hwse

	Jtt gott rykte aff fierran lande / är såsom kalt watn enne torstugho siel

	En retferdigh som för enom ogudactighom faller / är såsom en rörd brunn / och en offuerteckt kella

	Then som altförmykin hånnigh äter thet är icke gott / och then som swår ting vth ranßakar honom warder thet swårt

	En man som icke kan hålla sin anda / är såsom en öpen stadh vtan murar

		XXVI

[‡‡ 47b]
Såsom sniön om somaren och regn j andenne / altså höffuer icke enom dåra ära

	Såsom en foghel faar bortåt och een swala flygher / altså bijter intit een oförtient banna

	Hestenom en gijßl / åsnanom itt betzl / och dåranom itt rijs på ryggen

	Swara icke enom dåra epter hans galenskap / at tu honom ock icke lijk warder / Men swara enom dåra vppå hans dårskap / at han icke skal läta sich tyckia at han är wijs

	Then som besteller sina saak genom itt galet budskap / han är såsom en halter på fötterna / och får skadha

	Såsom en krympling kan vthreckia sijn been altså är itt wijst taal vti ens dåres mund

	Then som enom dåra giffuer åro / thet är lika som en kastadhe en edla steen vppå en steenrör

	Jtt taal vthi en dåras mund / är

[‡‡ 48a]
lijka som tå itt torne vti ens druckens hand stinger.

	En förfaren man vthrettar al ting wel / men then som en dåra leyer han leyer en oactsaman

	Såsom en hund äter sina spyior igen / altså är ock en dåre then sin dårskap på nytt bedriffuer

	När tu en seer som sich läter tyckia wijs wara / är tå mera håpp vppå en dåra än vppå honom

	Then late sägher / En vng leyon är på weyenom / och en leyon på gatonne

	En later wender sich j sengenne / så som en dör på döraiernen

	Then late stinger handena j barmen / och thet warder honm tungt at han åter skal dragha henne til mundhen igen

	En later tycker sigh wijsare wara än siw the som sitia och lära

	Then som framgåår och blandar sigh j annars mandz trätto han är såsom

[‡‡ 48b]
en then ther fattar en hund om öronen

	Så som then skadeligh är som skiuter med skott och pilar och dödhar / altså gör en falsk menniskia med sinom nesta / och sägher sedhan Jach skemtade

	Ther intit mera wedh är ther vthsloknar eelden / och när lackaren är borto wender åter trättan

	Såsom kolen glödh / och wedhen eeld / så kommer en trättoful man kijff åstadh.

	En lackares ord äre såsom hugg / och the gå innerst vthi bwken

	Förgifftigha leppar och ondt hierta / är såsom itt krws bedraghet med silffuerslagg

	Owenen warder kend widh sitt taal och när han haffuer sich fram / faar han med falskheet

	När han gör sina tungo smidhigha / så tro honom intit / ty siw styggilse äre j hans hierta

[‡‡ 49a]
	Then som fördölier hatet på thet han skal göra skadha / hans ondska skal för församlingenne vppenbar warda

	Then een groop gör han skal falla ther vthi / och then en steen welter vppå honom warder han kommande

	En falsk tunga hatar then som henne förnedrar / och en skrymtare mund kommer forderff åstadh

		XXVII

BEröm tich icke aff morghondaghenom / ty tu weet icke hwad tich j dagh widherfaras kan

	Lät en annan loffua tich och icke tin mund / en fremmande och icke tina egna leppar

	Steenen är swår och sanden är tung / men en dåras wredhe är swårare än bådhen tessa

[‡‡ 49b]
	Wredhe är en rasande ting / och grymheet är en storm / och hoo kan bestå för nijtt?

	Vppenbart straff är bätre än en fördold wenskap

	Elskarens slagh äre trofast / men hatarens kyssande är bedrägheligit

	En full siel trampar wel vppå hannogs kakona / men ene hungrugho siel är alt beeskt sött

	Såsom thet är med en foghel som ifrå sitt näste wijker / altså är thet medh then man som wijker ifrå sino rume

	Hiertat frögdar sich aff smörielse och röökwerk / men en wen är kärkommen för sielennes rådh skull

	Tin wen och tins faders wen förlat icke / och gack icke vthi tins broders hws tå tich illa går / ty en granne wid handena är bätre än en broder fierran

	War wijs min son / så frögdar sich mitt hierta / så wil iach swara them som mich försmädha

[‡‡ 50a]
	En wittig seer thet onda och förgömer sich / men the oförnufftighe gåår igenom och lijdha skadha

	Tagh honom sijn clädhe bort som for en annan borgat haffuer / och panta honom for thens fremmandes skul

	Then som sin nästa med högha röst welsignar och står bitidha vp / thet warder honom for een banno reknat

	Een trättofull quinna och itt ständict drypande tå fast regner mågha wel lijknas tilhopa

	Then henne vppehaller han haller wädher / och wil fatta olio med handenne

	En knijff hwetter then andra / och en man then andra

	Then som bewarar sitt fikonaträä / han äter fructen ther aff / och then som tagher wara på sin herra han warder ärat

[‡‡ 50b]
	Såsom andleten j watnena äre moot annor andlete / så är ens menniskios hierta emoot ena andra menniskio

	Heluetit och fördömilse warda aldrig full / och menniskioners öghon äre ock så omettelighen

	En man warder pröffuat genom loffuarens mund / såsom silffwret j degelen och guldet j vgnenom

	Om tu sönderstötte then galna vti en mortare medh stampen såsom gryyn / så ginge doch hans galenskap icke ifrå honom

	Giff act vppå titt fåår / och lät tich wårda om tin hiord

	Ty ägedelar wara icke ewinneligha / och kronan warar icke slectt frå slecte

	Gräset vpgår och warder höö / och fodher warder på berghen forsamlat

	Lamben clädha tich / och bockanar giffua tich åkerhyrona

[‡‡ 51a]
	Tu haffuer getamiölk nogh til tijns hws spijs / och til tina tienorinnos vppehelle

		XXVIII

THen ogudactige flyyr / och ingen far epter honom / Men then rettferdige är tröster såsom it vngt leyon /

	För landzens synder skull moste thet monga förstar haffua

	Men för the men skull som förstondughe och beskedelige äre får han lenge leffua

	En fattigh man som the vsla gör orett är såsom en regnskwr then fructena förderffuar

	The som förlåta laghen / the loffua then ogudhactugha / men the som bewara laghen the äro honom ogunstighe

	Onda menniskior giffua ingen act på domen / men the som epter herran frågha acta vppå all ting

[‡‡ 51b]
	Bätre är en fattigh then j sinne fromheet gåår / än en rijk som går vthi sinne wrångheet

	Then som bewarar laghen han är itt förstondijgt barn / men then som födher en förslösare han skemmer sin fadher

	Then sitt gotz förökar med vcker och offuergeldt / han församlar thet the fattigha till nytto

	Then sitt öra affwender och icke will höra laghen hans böön är en styggilse

	Then som the retferdigha förförer in vppå onda wäghar / han warder j sina groop fallande / men the frome warda gotz erffuande

	Enom rijkom tyckes at han är wijs / men en fattigh förstondigh vtletar honom

	Vthi the retferdughas welmågho är mykin glädhi / men när the ogudhactughe vpkomma wender thet sigh

[‡‡ 52a]
med menniskiomen

	Then sina misgerning nekar / honom warder icke wel gongandes / men then som bekenner henne / och wender åter / han fåår barmhertugheet

	Wäl är honom som alstedhes befructar sigh / men then som hardsinnugh är han faller j olycko

	En ogudhactigh som offuer itt fattigt folk regerar / han är itt rytande leyon och en girugh biörn

	Om en förste är vtan förstond / så skeer mykin orett / men then som girugheet hatar han fåår lenge leffua

	En man som orett gör vppå ene siels blodh / han bliffuer icke beholden om han än til heluete fore

	Then som gåår rett och slet fram ått / han bliffuer widh sigh / men then som gerna går en wrång wägh / han moste en gong falla

	Then som sin åker brukar / han fåår bröd noogh / men then som

[‡‡ 52b]
faar epter at gå fåfeng / han får fattigdom noogh

	En trofast man warder mykit welsignat / men then som faar epter at warda rijk / han blijffuer icke oskyldigh

	Ansee personena är icke gott / ty han gör ock wel illa för itt stycke bröd skull

	Then som hastar epter rikedom och är affuundsiuk / han weet icke at honom olycka offuerkomma skal

	Then som straffar ena menniskio / han skal mera tack framdeles finna än then som smeckrar

	Then sinom fadher eller modher ifrå tagher / och sägher / at thet är icke synd / han är förderffuarens stalbrodher

	En hogmodugh vpuecker kijff / men then som förlåter sigh vppå herran / han warder feett

[‡‡ 53a]
	Then sigh förlåter vppå sitt hierta / han är en dåre / men then som går med wijsheet han scal frelst warda

	Then som giffuer them fattigha / honom warder intit fattandes / men then som sijn öghon affwender / honom scal fast begynna fattas

	När the ogudactige vpkommma / så göma sich menniskionar / men när the förgåtz / warda the rettferdighe monge

		XXIX

THen som emoot straff halsstijff är / han warder hasteliga förderffuat vtan all hielp

	Tå the rettferdige äre monge glädies folkit / men när then ogudactige är rådandes suckar folkit

	Then som wijsheet elskar han frögdar sin fader / men then ena skökio föder han kommer ifrå sina äghodelar

[‡‡ 53b]
	En konning vpretter landet genom dom / men en girugher förderffuar thet

	Then som smeckrar med sinom nästa / han bredher vth itt näät til hans fötter

	När en onder syndar besnärar han sich sielff / men en rettferdig frögdar sich och haffuer glädhi

	Then rettferdige kenner the fattighas saak / then ogudactige actar ingen beskedeligheet

	The spottare handla offuerdådelegha med stadenom / men the wise stilla wrede

	När en wijs med enom dåra in for dom kommer / ee hwad han wredgas eller leer / så haffuer han ingen roo

	The blodgijrige hata then froma / men the rettferdige sökia hans siel

	En dåre skuddar sin anda allan vth / men en wijs haller somt inne med sich

[‡‡ 54a]
	En herre som til lögn lust haffuer / hans tienare äre alle ogudactige

	En fattig och vkraren möta hwar annan / begges theres öghon vplyser herren

	En konning som troligha dömer the fattigha / hans säte bliffuer stondandes ewinneliga

	Rijs och neffst giffuer wijsheet / men en dreng sich sielffuom offuergiffuin skemmer sina modher

	Ther monge ogudactige äre ther äre monga synder / men the rettferdige skola see vppå theres niderfall

	Tucta tin son / så warder han tich hwgnande / och scal göra tinne siel wellust

	När prophetia borto är förskingras folkit / men wel är honom som laghen haller

	En tienare läter icke tucta sich medh ord / ty om han än forstår thet / tagher

[‡‡ 54b]
han sich doch intit ther aff

	Seer tu en som är snaar til at tala / ther är mera håp vppå en dåra än vppå honom

	Tå en tienare warder aff barndom kräselga hallen / så wil han wara en iunkar

	En wredsam man kommer trätto åstadh / och en grym gör monga synder

	Menniskionnes högferd warder henne förnidhrande / men itt ödmyukt sinne kommer til äro

	Then som med tiuffuar deel haffuer / han hatar sina siel / han hörer lastilse / och sägher ther intit til

	Sky for menniskiom dragher til fall / men then sich vppå herran förlåter han warder beskyddat

	Monge sökia ens förstes ansicte / men hwars och ens dom kommer aff herranom

[‡‡ 55a]
	En wrong man är them rettsinnigha een styggilse / och then som på en rett wägh är / han är then ogudactighas styggilse

		XXX

THesse äre Agurs Jake sons ord / lära / och taal / thens manzens Leithiel / Leithiel och Vchal.

	Ty iach är then aldra galnaste / och menniskios förstond är icke när mich / wijsheet haffuer iach icke lärt och the hellughas wittigheet weet iach icke / Hoo faar vp til himmelen / och nedher? / Hoo fattar wädhret j sina hender? / Hoo binder watnet vthi itt klädhe? / Hoo haffuer skickat alla werldennes endar? / Huru heter han? och huru heter hans son? weestu thet?

	All gudz ord äre genomluttrat / och äre en sköld / them som förlåta

[‡‡ 55b]
sigh vppå them / Legg intit til hans ord / at han icke straffar tigh / och tu warder lögnactig funnen

	Tw ting bedher iach aff tigh / fförneka mich them icke / förra än iach döör / ffåfengeligheet och lögn lät wara longt ifrå mich / Fatigdom och rikedom giff mich icke Men lät mich min beskedd deel aff spijs få / iach motte annars (om iach förmett worde) förneka och seya Hoo är herren / eller om iach författigh worde / motte iach stiela / och förtagha mich vppå mins gudz nampn

	Beklagha icke tienaren in för hans herra / han motte banna tich / och tu kommer j skuld

	Thet är itt slecte som sinom fadher banna / och sina modher icke welsigna / Jtt slecte som sigh tyckia reene wara / och äre doch icke twagne ifrå sin treck / Jtt slecte som sijn öghon

[‡‡ 56a]
vphäffua / och sijn ögnahwarff högt vpholla / Jtt slecte som swerd för tänder haffua / the som med theras oxlatänder vpfräta och vptära the fattigha j landena och the elenda ibland menniskionar

	Jglen haffuer twå dättrar Bäär hijtt / bäär hijtt / Try ting stå icke til at metta / och thet fierde sägher intit Thet är nogh / Heluitet / Quinnones bwk / Jorden warder icke watnfull / Och eelden sägher icke Thet är nogh

	Jtt ögha som bespottar fadhren och försmår lydha modhrenne / thet moste raffnanar widh becken vthugga / och the vnga örnar vpfräta

	Try ting äro mich forunderlighen / och thet fierde weet iack icke / Örnens wägh j himmelen / Ormens wegh på hellenne Skipens wegh mitt vthi haffuena / och ens manzs wägh til

[‡‡ 56b]
een pigho / Altså ock hoorkonnones wegh / hon vpsluker och stryker sigh om munnen och sägher Jach haffuer intit illa giort

	Jtt land warder genom tryhanda ting orolighit / och thet fierde förmå thet icke dragha / En tienare tå han konning warder / En dåre tå han aff bröd mett är / Een hatsk när hon är gifft worden / och en tienistaquinna när hon sine frwes erffning warder

	Fyra äre små ting på iordene och clokare än the wise / Myror it amectigt folk / men om sommaren beredha the sin spijs / Kanilen itt swagt folk / men thet legger sitt hws j bergklippomen / Grässhopponar haffua ingen konning / men the dragha vth med helom hopom / Spinnelen hefftar sich med sina hender och är vti konninga palacier

	Try ting haffaa en smuck gong / och

[‡‡ 57a]
thet fierde går wel / Leyonet mectigt ibland diuren / och wender icke tilbaca for någhrom / En wedhehund aff stark been / Och en wädhur / Och en konning huilkom ingen sich torr emoot setia

	Galnas tu och vphäffuer tich / och tagher ondt före / så legg handena på munnen

	Ty när man miölk eltar / gör man smör ther vth / och then som näsona fast trycker han twingar blod ther vth / och then som wrede vpwecker / han twingar ther trätto vth

		XXXI

THetta är konning Lamuels ord / then lära som hans moder lärde honom

	Ah min vtkårade? Ah tu mins lijffs son? Ah min wnskade son? / Lät icke quinnom tina

[‡‡ 57b]
formågho / eller tina wäghar til at förleggia konningar / O icke konningom Lamuel icke konningom giff wijn dricka / eller förstomen starka drycker / At the icke dricka och förgäta retthetena / coh vmwenda fattiga barnas saak

	Giff starka drycker them som förgöras skola / och the bedröffuade sielar wijn / at the mågha dricka och förgäta sitt armodh och icke meer tenckia vppå sina olycko

	Lät tin mund vp för the dumbar / och för alla the barnas saak som förlåten äre:

	Lät tin mund vp och döm rett och hemna then fattiga och elenda

	Hoo kan finna en erligh quinno? / hon är edlare än perlor / hennes mans hierta torr förlåta sich vppå henne / och bärgningh warder honom icke fattandes / hon gör honom gott och intit ondt så lenge han leffuer

[‡‡ 58a]
	Hon brukar sich på wll och lijn och arbetar gerna med sina hender

	Hon är såsom itt köpmanzs skip thet sina näring förer fierran epter

	Hon står om nattena vp och giffuer sina hwse spijs och sina tienarinnor maat.

	Hon skodhar en åker och köper honom / och plantar en wijngård aff sina henders fruct

	Hon giordar sina länder fast / och sterker sin arm /

	Hon haffuer förnummit at hennes handel är godh / hennes lycta sleckes icke vth om nattena

	Hon vtrecker sina hand til rocken / och hennes hand fattar teenen

	Hon vtstrecker sina hand til then fattiga / och recker handena them torfftiga

	Hon fructar icke sino hwse for snyö / ty hela hennes hws haffuer dubbel cläder

[‡‡ 58b]
	Hon gör sich een smuckilse / hwijt silke och purpor är hennes cledher

	Hennes man är prijsat j portomen / tå han sitter när landzens elstar

	Hon gör en kiortil och selier honom / en giording giffuer hon kremarenom

	Starkheet och smucheet är hennes clednat / och på endalucten scal hon lee

	Hon läter sin mund vp med wijsheet / och på hennes tungo är mildhetenes lagh

	Hon skodhar vppå sijns hwß gongar / och äter icke sitt bröd med läti

	Hennes söner komma vp och prijsa henne salugha / hennes man loffuar henne 

	Monga döttrar dragha rikedom tilsamman / men tu offuergår them alla

	ynnest är falsk / och fäghrind är fåfengelig

	Een quinna som herran fructar / then scal man loffua

[‡‡ 59a]
	Giffuer henne aff sina henders fruct / at the mågha loffua hennes werk j portomen

		Enden på Salomos ordspråk